|)6rsdråpa Eili'fs GoSriinarsonar. 375 



lige Linje (saaledes ogsaa W) ; IT staar os, hvilket er det 

 eneste mulige ; ang. dette Ord se i øvrigt i det følgende. 



I det hele viser Metrum, at Digteren har været særdeles 

 korrekt, d. v. s. han følger de strænge Regler for drotkvædet 

 Versemaal som de fleste andre samtidige Skjalde. At han og- 

 saa har kunnet benytte de Undtagelser fra en gennemført Regel- 

 rethed, som ogsaa hans Kunstfæller har kunnet benytte, følger 

 af sig selv. Jeg tænker her særlig paa den Frihed, at lade de 

 ulige Linjer være uden Rim. Men et hurtigt Blik paa vort 

 Digt viser, at Forfatteren i det mindste yderst sjælden har til- 

 ladt sig den nævnte Frihed. Jfr. min Afhandling i Arkiv f. 

 nord. Filol. VII (særlig S. 323). I øvrigt vil vi under Behand- 

 lingen af de enkelte Vers tage det nødvendige Hensyn til Rim 

 og Metrum. 



V. 1. 



Dette Vers er for det meste godt overleveret og gennem- 

 skueligt. Dets Indhold er, at det er Loke (Loptr, L. 3), der 

 ved løgnagtige Forestillinger faar Tor til at foretage en Rejse 

 til Geirrøds Hjem, hvilken bagefter viste sig at være forbunden 

 med mange Farer og meget Besvær. Fellir (L. 1) er aabenbart 

 Objektet for véd hvetja, hvortil Iggseims faéir er Subj.; der 

 maa altsaa skrives felli. Dernæst maa der skrives fjgrnets, som 

 K. Gislason i sine Forelæsninger har bemærket (jfr. [jorl. Jons- 

 son). Den prosaiske Ordfølge bliver nu: 



Lpgseims fa5ir ré5 at hvetja felli fjprnets flugstalla go5a 

 heiman; Loptr vas^) drjiigr at Ijuga: vilgi tryggr ge5reynir 

 her[)rumu Gauts kva5 grænar brautir liggja til veggjar viggs 

 Geirrø5ar. 



Lggseimr = Havets Traad (Baand); 'det sig som et Baaud i 

 Havet bugtende' er Midgaardsorinen, hvis Fader er Loke. seimr er 

 identisk med sima (sinii) og staar i Aflydsforhold dertil, men findes 

 kun her. 



') Jeg indfører her og i det følgende uden videre saadanne og lignende Former. 



7 



