378 Finnur Jonsson. 



en Sangi). — Teksten er i det hele sikker og ligefrem. Der 

 skal læses farmr i L. 2 (se foran) og rggnir (ligeledes), samt 

 gra7i- (ligeledes). 1 den sidste Sætning staar der i alle Hdskrr. 

 spendu Plur. , uagtet der i T W staar tælir Sing. Enten det 

 ene eller det andet er urigtigt. Jeg formoder, at spenchi er det 

 rigtige, men saa maa der læses tælendr , og dette tror jeg 

 skjules under Reg.'s ganske usædvanlige Forkortelsesmaade. 

 Overgangen fra Sing. (den første Halvdel) til Plur. er ikke paa- 

 faldende; jfr. V. 4, 8, 9. — mcm- bør sikkert opfattes som man; 

 jfr. nedenfor. (3rdfølgen bliver: 



Rpgnir soknar var5 fyrri i fpr me5 sagna svipti an arma 

 farmr galdrs hapts, gprr meinsvårans; — {)ylk granstrauma 

 Grimnis — gallopnis halla Endils mantælendr (-tælir) spendu 

 (spendi) ilja gaupnum å mo. 



Rggnir soknar'] hermed maa Tjalfe menes , som af V. 9 ses at 

 være med Tor, derimod bliver Loke, som af Digteren ikke oftere 

 nævnes, svigagtig tilbage. 'Kampens Odin' = Krigeren kunde 

 Tjalfe her godt nævnes, ligesom han og Tor senere tilsammen be- 

 nævnes Krigere eller Jættedræbere. 



sagna svipti] 'han, som sætter Folk, Skarer i Bevægelse', An- 

 fører, Tor; jfr. sagna segjendr i Haustlgng 2, og sagna hrærir, 

 sst. 9. 



arma — hapts] udgør en Omskrivning for Loke. 'Galdersan- 

 gens Guddom' er aabenbart en Betegnelse for Jættekvinden Sigju, 

 Lokes Hustru, uagtet vi ikke ved, hvad Grunden er til at betegne 

 hende som saadan. Digteren kan dog selv have fundet paa at be- 

 tragte Sigyn som en Heksekvinde; jfr, Groa og bgn. Væsner. Sigjns 

 'Favntagsnyder' er Loke. 



meinsvårans] af -svdran Ntr.; Ordet kan kun være enstydende 

 med meinsæri ('rede til Mened' om Loke er ret passende) og dannet 

 som odran, odtan, olyfjan og lign. 



granstr. Grimnis] 'Odins Læbestrømme' = Digterdrikken, 

 Digtet'. Verbet retter sig, uskaldisk nok, efter det heles Betydning, 

 ikke efter Ordet strauma. 



gallopnis — mantælendr] gallopnir = Ørn, hvis hallir (af 

 hgll) betyder de høje Fjælde; Fjældenes Endill, en 'Jætte'. Endill 

 forekommer som Navn paa en Søkonge, og det betyder her vel omtr. 



10 



