388 Finnur Jonsson. 



rænkefulde Miraer, Jætte' (Mimer opfattedes som et Jættevæsen) er 

 en træffende Betegnelse for Geirrød, saaledes som ban optræder over- 

 for Loke. 



stdlf\ er identisk med skotnadrar og hli/mpél i V. 6. Egl. det 

 Jæi-n, som Spydets Spids bestod af. 



stophnisu steypir'] 'han, som fælder Fjældskræntens (norsk: 

 Stupets) Nise (Delfin)', Jættekvinden. Jætter kaldes 'Hvaler' (f. Eks. 

 hraunhvalir) ; Jættekvinder kunde altsaa kaldes med Navne (paa 

 Hvaler) af Hunkøn. 



V. 10. 



Til den første Halvdel er der lidet at bemærke. Der skal 

 naturligvis læses falli i L. 4. Falli er opstaaet ved at angels. /" 

 er læst som |;. Desto vanskeligere er den sidste Halvdel, eller 

 rettere sagt L. 5 — 6, Ordene ogtidjarfan hlaut arfi eidsffjardar 

 hug] nieira\ og dog er det klart, hvad Meningen er: «Tor havde 

 (besad) et Overmaal af Mod». Men hvad er eidsfjardarl og 

 hvorledes kan Tor blot kaldes ar^? Wiséns Form for Linjen: 

 eid- Jardar -Ijug meida er en Omdigtning. Forudsat at meirci 

 er rigtigt, og det gør det et stærkt Indtryk af at være, er det 

 eids, der er galt; her maa Stavelsen eir søges; jeg læser alt- 

 saa saaledes ; Gen.- Endelsen -s er indkommet under Indflydelse 

 af det følgende fjaråar. Dette Ord giver ingen Mening. Jeg 

 tror, der skal læses fjardan = firdan. Jfr. HallfrøQs : fjard 

 lætk gdul N jardar og fjarr, hvoraf Vb. fjarra, fjaréa, der 

 ellers ikke findes, er dannet; eirfjardr 'berøvet Skaansel , fri 

 for Skaansel', et passende Epitet til Tors Sind, som det netop 

 her og i det følgende viser sig. — Jeg har længe overvejet, om 

 ikke fjardar kunde være forvansket af Jardar (til arfi; jfr. 

 Wisén), men jeg har maattet opgive Tanken, da man saa ingen 

 Vegne kommer med det øvrige. Følgen er, at arfi maa være 

 galt. Jeg formoder Atli, et af Tors Navne, hvorved Meningen 

 bliver den samme Æg Rimet: hlaut -.At- ulasteligt. Prosaisk 

 Ordfølge: 



20 



