406 Finnur Jonsson. 



19. 



Herblotinn vå hneitir 

 hogbrotningi skogar 

 undirfjalfrs af afli 

 alfheims <iblikii» kalfa; 

 né li5fpstiim Lista 

 låtr val- Rygir mpttu 

 aldrminkanda aldar 

 Elin Steins of bella. 



Parafraseret O ve r sæ tt el se M. 



Midgaardsormens Fader æggede Jætternes Banemand til at 

 rejse hjemmefra. Loke var dygtig til at lyve, (thi) Odins lidet 

 paalidelige Ven (Loke) erklærede, at der kun var grønne Vange 

 til Geirrøds Hjem. (2). Den uforfærdede Tor lod ikke Loke 

 længe bede sig om at drage paa Vandring. De havde Lyst til 

 at knuge Jætteslægten — da Jættebesøgeren (Tor) , kraftigere 

 end Gandviks Beboere , gjorde sig rede til at rejse fra Odins 

 Hjem til Jætternes Boliger. (3). Tjalfe blev hurtigere til at 

 gøre sig i Stand til Rejsen med Mændenes Anfører end den 

 troldkyndige Sigyns menederske Ægtemand ; — saaledes lyder 

 min Sang — ; de to Jættekvindedræbere begav sig nu paa Van- 

 dring. (4). Og de kampvante gik, indtil Jættekvindernes Bane- 

 mand kom til en Elv — det var dengang, da den handleraske 

 Tor, hidsig i Sind, agtede at slaa Jættens Brud ihjel. (5). Og 

 Jættekvindens Fjende vadede over opsvulmede Elve, der, piskede 

 af Haglstormen , væltede ned ad Bjerget. Kraftig vadede den 

 ophidsede Jættedræber over den brede Flod, hvor Vandene 

 spyede giftig Kulde. (6). De stak Spydene foran sig ned i 

 Elvens Bund; dens glatte runde Stene sov ikke; Stavene (Spy- 

 dene) sang, idet de stødte mod Stenene, og den brusende Bjerg- 

 strøm for, stormpisket, afsted med Klippestykker. (7). Tor 



^) Denne lider af en vis ensformig Gentagelse (Tors Omskrivninger), som 

 Originalen for saa vidt ikke har, som Kenningerne formelt er indbyrdes 

 meget forskellige. 



38 



