OVERSIGT OVER DET KGL. DANSKE VIDENSKABERNES SELSKABS 

 FORHANDLINGER, 1900. Nr.tS. 



Om Religionsfilosofiens Opgave og Fremgangsmaade. 



Af 



Harald Høffding. 



(Meddelt i Mødet den 2. November 1900.) 



I. 



Ved Religionsfllosofi kan man forstaa to forskellige Be- 

 stræbelser. Man kan mene en Filosoferen, en Tænkning, som 

 udspringer af den religiøse Bevidsthed som et Forsøg paa at 

 vinde Klarhed over sig selv, om sin inderste Trangs Retning 

 og Genstand og om den Maade, paa hvilken denne Trang til- 

 fredsstilles. En saadan Eftertanke opstaar, naar Religionen ikke 

 længere har Karakteren af umiddelbar Følelse eller Instinkt, eller af 

 tryg Hvilen i Traditionen, men den bevæger sig dog indenfor selve 

 Religionens Forudsætninger; Religionen er Grundlag og Udgangs- 

 punkt, ikke egentligt Genstand. Jeg vil hellere kalde en saadan 

 Bestræbelse religiøs Tænkning end Religionsfilosofi. Nogle af 

 de største Aander, som have levet, have givet Bidrag til denne 

 Art Tænkning. Saaledes Augustinus, Middelalderens Mystikere, 

 Pascal, Jacobi, Kierkegaard. — Ved Religionsfllosofi kan man 

 ogsaa forstaa, og forstaar jeg her: Filosoferen, Tænkning over 

 Religionen som et givet psykologisk og historisk Fænomen. 

 Religionen er her Objekt, ikke Subjekt. Hin religiøse Tænkning 

 falder selv ind under det, som her er Objektet, idet den paa 

 mange Maader stiller Religionen i et klarere Lys, drager Kon- 



D.K.D. Vid. Selsk. Overs. 1900. 1 27 



