412 Harald Høffding. 



sekvenser og aabner Indblik , som den ureflekterede religiøse 

 Bevidsthed ikke frembyder. 



En Religionsfilosofi i den Betydning, i hvilken jeg tager 

 Ordet, forudsætter, at der existerer et religiøst Problem. Og 

 dette forudsætter igen , at Religionen ikke er den eneste Form 

 for aandelig Kultur, og tillige, at flere forskellige religiøse Stand- 

 punkter gøre sig gældende i større eller mindre Modsætning til 

 hverandre. Religionsfilosofien er komparativ: den søger ved 

 Sammenligning af Religionen med andre aandelige Bestræbelser 

 saavel som ved Sammenhgning mellem forskellige religiøse Ret- 

 ninger indbyrdes at finde Religionens egentlige Væsen og Prin- 

 cip, — om muligt at formulere dette i en enkelt Sætning, som 

 de forskellige Religioner og religiøse Standpunkter i mere eller 

 mindre konsekvent og udpræget Form og i forskellige Iklæd- 

 ninger søge at hævde. En saadan Sætning maa naturligvis have 

 en vis abstrakt Form , og i denne Form existerer den kun i 

 Religionsfilosofien, ligesom f. Ex. Lovene for Forestillingernes 

 Association kun existere i Psykologien, medens det dog er ifølge 

 dem, at den praktiske Bevidstheds Forestillinger forbinde sig. 



Et religiøst Problem kan ikke opstaa til enhver Tid. Det 

 forudsætter en Differentiation eller en Arbejdsdeling paa det 

 aandelige Omraade. Det existerer ikke i Religionens klassiske 

 Tider, — hverken i de store Begyndelsestider, hvor den religiøse 

 Interesse umiddelbart og fuldstændigt lægger Beslag paa al 

 Energi, eller i de store Organisationstider, hvor andre aandelige 

 Bestræbelser vel gøre sig gældende, men hvor de alle under- 

 ordne sig Religionen og fra denne hente deres sidste Kriterier 

 og Regulativer. I Religionens klassiske Tider kan der være 

 religiøs Tænkning, men ingen egentlig Religionsfilosofi. Det 

 religiøse Problem forudsætter, at Enheden og Harmonien paa 

 det aandelige Omraade er brudt eller dog anfægtet. Videnskab 

 og Kunst, Moral Qg Samfundsliv udvikle og organisere sig efter 

 deres egne Love, paa deres selvstændige Grundlag, og staa som 

 selvstændige Aandsmagter overfor Religionen. Og indenfor Re- 



2 



