Om Religionsfllosoflens Opgave og Fremgangsmaade. 415 



er da sandsynligt, at de religiøse Forestillinger skylde deres 

 Opstaaen og Bestaaen andre Sider af Bevidsthedslivet end den 

 intellektuelle. 



Man kunde mene, at det kun var de enkelte specielle Fæ- 

 nomener, Videnskaben kunde forklare, medens de afsluttende 

 Spørgsmaal, de sidste Gaader maatte søges besvarede i Re- 

 ligionen. Men hvis det nu viser sig ved en nærmere kritisk 

 Undersøgelse, at Religionen ligesaa lidt som Videnskaben for- 

 maar at løse de sidste Gaader, give os virkeligt afsluttende og 

 konsekvente Begreber, saa vender Spørgsmaalet om de religiøse 

 Forestillingers Betydning tilbage med fornyet Kraft. Det viser 

 sig (som det her vilde være for vidtløftigt at godtgøre i det 

 enkelte), at religiøse Forestillinger væsentligt skyldes Analogi, 

 uden at de Analogier, der her ligge til Grund, kunne formes 

 og anvendes paa en saa klar og gennemført Maade som ved 

 de Analogier, den videnskabelige Tænkning paa forskeUige Om- 

 raader gør Brug af. Dette er ingen Tilfældighed; ti som det 

 forholder sig med de religiøse Forestilliger, forholder det sig 

 ogsaa med de Tanker, med hvilke den spekulative Filosofi i de 

 forskellige metafysiske Systemer har forsøgt at give en Afslut- 

 ning paa Forstaaelsen af Tilværelsen. Der kommer her et Punkt, 

 hvor Tanken afløses af Poesien. De religiøse ForestilUnger have 

 jo ogsaa gennemgaaende en billedlig Karakter, Det er store 

 Symboler, i hvilke aandelige Tilstande af anden Art og Omfang 

 end de rent intellektuelle, have søgt og fundet Udtryk. — Den 

 erkendelses -teoretiske Religionsfilosofi fører paa dette Punkt 

 naturligt over i den psykologiske. 



III. 



Denne Del af Religionsvidenskaben vil mere og mere blive 

 den vigtigste, og det er den, der for mig har frembudt den 

 største Interesse. Vi føres her bort fra Striden mellem Dogma- 

 tik og Kritik tilbage til Sjælelivet i dets inderligste og mest 



