Undersøgelser over Manganforbindelser. 429 



materiale som muligt, f. Eks. til Fremstilling af saadanne Man- 

 ganforbindelser, som skulle være kalifri. I andre Tilfælde vil 

 man med Fordel anvende den anden Methode. Da iVlangani- 

 acetat efter den ovenfor angivne Metliode lader sig omkrystalli- 

 sere af Iseddike saa godt som uden Tab, vil man sikkert ogsaa 

 ved gentagen Omkrystallisation kunne faa det i fuldstændig ren 

 Tilstand, hvad enten det er fremstillet paa den ene eller paa 

 den anden Maade. 



I en tidligere Afhandling har jeg allerede beskrevet de fleste 

 af Manganiacetatets Keaktioner. Saaledes har jeg anført, at det 

 ved Tilsætning af Oxalsyre giver en brun Opløsning, og at dets 

 Opløsning i Iseddike ved Rystning med fast Oxalsyre giver et 

 brunt krystallinsk Bundfald ; dette er meget ubestandigt og be- 

 staar vistnok af Manganioxalat. 



Her skal tilføjes nogle Oplysninger om Acetatets For- 

 hold overfor Oxalsyre i Nærværelse af Alkali salte. 



Opløser man Manganiacetatet i en vandig Oxalsyreopløsning 

 og tilsætter man straks derpaa en Opløsning af Kaliumacetat, 

 faar Blandingen en smuk, rød Farve; den indeholder da sikkert 

 Kalium- Man g anioxalatM. 



Hvis man udrører pulveriseret Manganiacetat med noget 

 96 pCt. holdig Alkohol, derpaa tilsætter en alkoholisk Opløsning 

 af Oxalsyre, omrører Blandingen og derpaa hurtigt fdtrerer den 

 dannede Opløsning ned i en vandig Opløsning af Kaliumacetat 

 (1 : 4), som stadigt omrøres, da dannes der et smukt pensée- 

 farvet krystallinsk Bundfald, som vistnok er identisk med det 

 af Souchay og Le ns sen M beskrevne krystallinske Kalium- 

 Manganioxalat og maaske med Kehrmanns Salt-). 



Samme krystallinske Dobbeltoxalat faas endnu lettere, naar 

 man til 30 Gem. af en 25 pCt. holdig Opløsning af normalt 

 Kaliumoxalat, hvortil er føjet et Par Draaber Oxalsyreopløsning, 

 under Omrøring tilsætter 6 Gram pulveriseret Manganiacetat. 



') Souchay og Lenssen, Liebigs Annaler 105, 254, 1858. 

 ») Kehrmann, Berichte 20, 1595, 1887. 



7 



