Undersøgelser over Manganforbindelser. 441 



af denne med en Spatel. I samme Øjeblik som Produktet ved 

 almindelig Temperatur bringes fra Pladen over paa et Glas, be- 

 gynder det at smelte i sit Krystalvand, og i Løbet af faa Minutter 

 danner det en mørk, næsten sort Vædske. Skønt det ikke ved 

 den anførte Behandling kunde være fuldstændigt tørt, afvejede jeg 

 dog øjeblikkeligt, efter at det var fjernet fra Porcellænspladen, 

 noget deraf til en Bestemmelse af Mangan og virksom Ilt. 



0,4962 Gram brugte efter Behandling med Jodkalium og 

 Saltsyre 9,7 Ccm. Vio normal Thiosulfatopløsning, svarende til 

 0,00776 Gram virksom Ilt eller 1,56 pCt. Beregnet 1,66 pCt. 



Opløsningen gav derefter ved videre Behandling og Fæld- 

 ning med Åmmoniumkarbonat o. s. v. 0,078 Gram MnsOé, 

 svarende til 0,05618 Gram Mangan eller 11,32 pCt. Beregnet 

 11,44 pCt. 



Det ses, at Manganindholdet og den virksomme Iltmængde 

 svarer saa nær til den beregnede Mængde, som det kan ventes, 

 naar det til Analysen anvendte Produkt ikke er absolut tørt. 



Resultatet af de i nærværende Afhandling beskrevne Under- 

 søgelser over Manganets Aluner er altsaa, at disse ganske vist 

 existere, men at de fleste af dem ere overordentlig ubestandige, 

 saaledes at i hvert Fald Kalium- og Ammoniumalun ikke eller 

 i hvert Fald vanskeligt kunne bestaa ved almindelig Temperatur. 

 Cæsium-Manganalun er, som det var at vente, den bestandigste 

 Manganalun, men sønderdeles allerede ved 40° og spaltes lang- 

 somt ved Opbevaring i utildækket Tilstand ved almindelig Tem- 

 peratur. 



Som jeg allerede tidligere har fremhævet, lykkedes det ikke 

 at faa Kalium- eller Ammonium-Manganalun paa de af Mit- 

 scherlich angivne Maader; at dette ikke lod sig gøre. var en 

 simpel Følge af disse Aluners Ubestandighed ved almindelig 

 Temperatur. 



19 



