Om saltsiiie Metatins.weopløsningeis Forhold overfor Svovlbi'inte. 477 



Fejlkilde, som denne Bestemmelse lider af, er Svovlbrintens 

 store Flygtighed af vandige Opløsninger, men den vil man 

 ogsaa have at kæmpe med, hvis man anvender andre Metoder, 

 og den kan sikkert reduceres, saa at den bliver uden synderlig 

 Betydning, naar man ikke benytter for stærkt Svovlbrintevand, 

 arbejder hurtigt ved Afmaalingen og Titreringen, sorger for, 

 at Temperaturen ikke er for høj og endelig holder Flasker og 

 Kolber tæt tillukkede. En anden mindre Fejl. hvortil der intet 

 Hensyn er taget, er det Rumfang, som det opstaaede Svovl- 

 brinlebundfald indtager i Maalekolberne, men dette er ogsaa 

 betydningsløst, da det ved de foretagne Undersøgelser højst har 

 udgjort 0,3 Kcm. 



Hvor stor en Nøjagtighed man kan paaregne ved Titrering 

 af Svovlbrintevand af forskellig Styrke, kan ses af følgende 

 Forsøgsrække : 



I seks Maalekolber paa 100 Kcm. afmaaltes forskellige 

 Mængder destilleret Vand, og derpaa fyldtes Fvolberne med 

 Svovlbrintevand til Mærket. 



Millimol: i?,S i 1 Liter. 



Ved at arbejde paa den ovenfor beskrevne Maade faar man 

 bestemt den Mængde Svovlbrinte, der er tilsat, og den, der er 

 tilbage i Opløsningen, og Differensen mellem disse to Tal giver 

 altsaa den Mængde Svovlbrinte, der er absorberet af Metatinsyren. 

 Jeg har imidlertid i et enkelt Forsøg bestemt Svovlmængdeii 



7 



