500 O'*" Jespersen. 



g 11. Lad os nu anvende dette paa "den femi'odede Jambe'). 

 Versskemaet, det der ventes af Tilhøreren, er en Række af ti 

 Stavelser, hvoraf de, der staar paa de lige Pladser, ved deres 

 Styrke hæver sig op over deres Omgivelser M. Man kan ikke 

 sige, at Skemaet er 



14 14 14 14 14, 

 thi dette er en sjælden og ikke videre yndet Form, sml. Popes 



(1) Of hairs, or straws, or dirt, or grubs, or worms. 

 og Paludan-Miillers : 



(2) Et Skjørt, et Been, en Barm, en Arm, en Finger. 

 Tilnærmelsesvis i alt Fald hos Øhlenschlåger: 



(3) Dit Skjold, dit Sværd paa Kisten, vakkre Kæmpe. 

 Saadanne Linier fandtes i stort Tal i det engelske blank 



verse's første Dage, i Gorboduc og hos Peele. Men man 

 opdagede snart, at det var langt mere lønnende at bringe den 

 Afvexling ind i Verset, som beror paa mindre og vexlende 

 Afstande mellem de stærke og svage, idet Øret blot kræver 

 Op- og Nedgang paa de bestemte Steder uden at stille Krav 

 til Op- og Nedgangens Størrelse. Skemaet kan altsaa f. Ex. 

 opstilles saaledes, idet Stavelserne betegnes ved Bogstavet a, 

 de lige kursiverede, og / og \ betegner Op- og Nedgang: 

 a / o \ a / « \ a X « \ a / a \ a ^ a ( \ a ) 



At det er den relative Op- og Nedgang, det kommer an 

 paa, ses af, at de Stavelser, der er stærke, tit virkelig er 

 svagere end andre, der staar paa de svage Pladser i Verset: 

 et 2 er stærkt mellem to Tere, et i svagt mellem to 4're, se 

 Exemplet g 8 Nr. 3 ovenfor, hvor med ved forstandig Oplæsning 

 vil være svagere end FJær, skønt det i Verset er paa stærk 

 Plads, Fjær paa svag, eller § 8 Nr. 5, hvor det vers-stærke did 

 ligeledes er svagere end det vers-svage love. — Da der ikke er 

 nogen Regel for, hvor stor Opgangen og Nedgangen skal være 



*) Efter de ti kan komme eii elvte, svag Stavelse. 



14 



