508 Ot**^ Jespersen. 



Fremhæven, der gør ogsaa anden Stavelse stærkere end den 

 vilde være i ligegyldig Prosa: 



(1) Hakon er Konge, Valborg er en Mø. 



(2) Axel, hvad .sværger du ! Er ei vor Elskov . . . 



(3) Himlen er ei saa blaa som disse Blomster. 



Valborg 



(4) Ægter ei Hakon, hun er Axels Brud 



(5) Lutter bevægelige Granestammer. 



(6) Livet forlanger Strid, men Døden Fred. 



(7) Clarence still breathes; Edward still iiues and raigues. 



(8) Neuer came poyson from so sweet a place. 



(9) Neuer hung poyson on a fowler toade. 



(10) Tyrants themselnes wept when it was reporled. 

 Ja selv i et Vers som : 



(11) Cowards dye niany times before their deaths 



vil Skuespilleren vel virkningsfuldest udtrykke sin Foragt (og 

 Modsætningen til det følgende The valiant neuer taste af deatii 

 but once) ved voldsom stærkt Tryk paa coivards som 5 3 eller 

 5 4 og paa many^ hvorved saa dye trykkes ned til noget for- 

 holdsvis underordnet, hvad der bliver saa meget mere naturligt, 

 som Begrebet er nævnt lige i Forvejen, hvad derimod ikke er 

 Tilfældet med coivards'^]. — Figuren bruges overhovedet meget 

 hyppigt (som paavist af KiJnig-)) som retorisk Middel til al 

 fremhæve Modsætning, i Udbrud og i Tiltale; den egner sig 

 dertil, fordi det at man efter Pause begynder stærkt, er skikket 

 til strax at fange Opmærksomheden, inden Verset umiddelbart 

 derefter bøjer ind I det sædvanlige jævne Forløb. 



§ 18. Der blir alligevel en Resi tilbage af Tilfælde, hvor 

 anden Stavelse ikke let kan gøres stærkere end tredie. Metrik 

 er jo ikke en exakt Videnskab, der påaviser Naturlove, gyldige 



M Sml. om Nyhedstiyli Fonetik S. 559. 

 ■-') Anf. Værk. S. 7S. 



22 



