Den psykologiske Grund til nogle metriske Fænomener. 519 



Ord laltsaa 13 eller 12 foran 4) kender jeg heller ikke. Man 

 kunde maaske vente det i saadanne Præpositioner som imody 

 der isoleret har 1 i ; men foran stærk Staveise vil man her 

 rytmisere ved at gøre første Stavelse stærkere end anden : 

 imod Aften 2 14 1; ligesaa Major 1 4 , men Major Been 2 1 4 

 og saaledes gennemgaaende ')• Del er saaledes Forhold, der 

 ligger dybt i vore Sprogvaner, som begrunder saadanne Skifters 

 langt hyppigere Forekomst i jambiske end i trokæiske Verse- 

 maal. 



g 28. Jeg vil ikke slutte dette mit første og sandsynligvis 

 eneste Strejftog ind paa Metrikkens farlige Omraade uden kort 

 at antyde min Opfattelse af Grundspørgsmaalet: Forholdet mel- 

 lem stigende (bl. a. jambisk) og dalende (bl.a. trokæisk) Rytme. 

 Man har villet betragte den første som kun forskellig fra den 

 anden ved en Optakt: Rækken 14 14 14. ..==141 41 41... 

 Imod denne Opfattelse er der gjort gældende, at enhver føler 

 en større Forskel paa jambisk og trokæisk Rytme end en Op- 

 takt kan begrunde ; Begrebet Optakt er hentet fra Musikken, 

 men der spiller det en rent forsvindende Rolle , om der er 

 Optakt eller ikke; i Modsætning dertil findes der en principiel 

 Porskel paa Stigen og Dalen, som ogsaa gør sig gældende i 

 Takthastigheden: en jambisk Række gaar langt hurtigere end 

 en trokæisk. — Til disse to Opfattelser vil jeg gøre et Par 

 Randbemærkninger. For det første er det maaske ikke givet, 

 at Optakten i Musikken er saa betydningsløs, som man vil gøre 

 den til. At den tvertimod staar i en vis Forbindelse med Tem- 

 poet, synes al fremgaa af følgende Tal, som jeg har faaet ved 

 at tælle de i en Del tilfældig valgte Musikstykker forekommende 

 Tilfælde med og uden Optakt og fordele dem efter de angivne 

 Tempoer, som jeg delte i en langsom Klasse (largo, grave, 



') Se Fonetik S. 568 11"., 573. 



D. K.D. Vid. Selsk. Overs. 1900. 3:i 34 



