DØ 
imidlertid som oftest være vanskelig og beroe paa et eget Held, 
eller et ejendommeligt Blik paa Opgaven, som ikke kan frem- 
tvinges, hvorimod det i Regelen er let åt påapege det rette 
Standpunkt for Betragtningen, naar Resultatet først er givet og 
Transformationerne fuldkommen bekjendte. At disse almindelige 
Bemærkninger ogsaa finde Anvendelse paa den her behandlede 
Opgave, vil det Efterfølgende kunne tjene til at vise. 
Der gives nemlig tvende Tilfælde, hvor Problemet umiddel- 
bart fremtræder som høist simpelt. Det første er det, hvor 
Triangelsiden falder sammen med Meridianen.  Betegner man 
her den givne Triangelsides Størrelse med Q, regnet positiv 
mod Syd og negativ mod Nord, med 4 og 4, Brederne for 
Udgangspunktet Å og Sidens andet Endepunkt C, samt med 
M, Meridianens Krumningsradius for Middelbreden: ser 
saa giver Meridianbuens bekjendte Rectification: 
Q f ecos21/QYV”) SÅ 
rr NE 
og denne Ligning bestemmer da Brededifferentsen indtil Led af 
åde Orden incl. Længdedifferentsen mellem Punkterne A og OC 
er Nul, og man erholder Azimuthet for Siden AO i Punktet C 
ved at addere 180? til det givne Azimuth (0? eller 1809) for 
Punktet A. 
Det andet ovenfor antydede Tilfælde vil indtræde, hvor 
Azimuthet er 90? eller 2709, det vil sige, hvor den givne Tri- 
angelside falder sammen med Meridianens Perpendiculær. Af 
Formlerne (11), (14) og (15) fremgaaer det, at man da indtil 
Led af 3die Orden incl. har 4=0, og indtil Led af 4de Orden 
incl. saavel K,=— K som L£,=L, idet L, aabenbart er en 
"Størrelse af 2den Orden. I Henhold til 2 12 vil man følgelig 
ogsaa med den fordrede Nøiagtighed kunne betragte Triangel- 
siden som umiddelbart liggende paa selve den Kugle, der, naar 
Udgangspunktets Brede er 2,, har Normalen N, til Radius, og 
hele Beregningen lader sig saaledes gjennemføre som en reen 
5 
