ler. Den første, med Radius VN, M,, tjener til Beregningen 
af Q og P, den anden, med Radius M,, til Bestemmelsen af 
Amplituden for Q, den tredie, hvis Radius er N,, giver 8, & 
og I, den fjerde og sidste endelig, der har Radien M,, selve 
den til Parallelafstanden CW, svarende sphæroidiske Bredediffe- 
rents 0. Ved denne directe Udledelse af (70), (73) og (74) op-- 
naaes tillige, at det bliver muligt for større Afstande endnu 
yderligere at forøge Formlernes Skarphed, forsaavidt dette iøv- 
rigt nogensinde skulde ansees nødvendigt. Det erkjendes nem- 
lig let, at man for meget store Værdier af Æ maa søge den 
væsenligste Kilde til Feil i selve Rækkeudviklingen, der især ved 
Bestemmelsen af 9 bortkaster ikke ubetydelige Led af højere end 
åde Orden. Men disse Feil undgaaes naturligviis fuldstændigt, 
naar Beregningen føres ved Hjælp af de endelige Formler, af 
hvilke den første, der giver sin(4,—/), kan omskrives paa føl- 
gende Maade: 
sin/=sinp tang ) Øsin 4,. 
Forlanges ogsaa Azimuthet med stor Nøiagtighed vil det være 
hensigtsmæssigt at benytte det tidligere Udtryk for £, og hele 
Løsningen fremstilles da ved Formlerne: 
4 = — (s+0) = — 5 — [9160 
"2, 18094 2—6 
Q EO NG c 7 os AES RES 
80.8 = [1] Æcos(2—28); v= [2], Ksin(2—s) (80) 
tang 9 = tang vsec 4, 
sin/ = sinvtang I Øsin4, 
tang 1 = tang 44 sin (1 + 4) sec (4) 
hvor z atter bør betragtes som Azimuth for den geodætiske 
Linie gjennem det aflagte Punkt. 
Det fortjener maaskee at fremhæves, at den samme Vei, der paa 
Sphæroiden fører til Formlerne (77), (78) og (79), vil, anvendt 
paa Kuglen, lede directe og paa den naturligste Maade til den i 
