Sagen stiller sig efter foranstaaende Feiltabeller saaledes, 
at man paa Grund af den ligeligere Fordeling af Feilene, som 
Systemet II frembyder, vel kan være tilbøielig til at opgive de 
fra syttende Aarhundrede overleverede Optegnelser, saameget 
mere, som dette Elementsystem, naar der sees ganske bort fra 
Bugges noget mistænkelige Observationer, neppe lader nogen 
Feil af urimelig Størrelse tilbage. For indeværende Aarhundrede 
slutter det sig endog saa godt til Grundbestemmelserne, at ingen 
Feil overskrider otte Bueminuter, og der er herefter vel megen 
Sandsynlighed for, at den magnetiske Deklination i Kjøbenhavn, 
der nu for Tiden (1859) efter Formelen aarligen aftager med 
omtrent otte Minuter, først mellem 1940 og 1950 atter vil 
blive Nul. 
I de nærmest følgende Aar vil Middel-Deklinationen, ifølge 
samme Formel, ved Aarets Begyndelse være følgende: 
Aar. | Vestlig Deklination. 
| 
1860 159% 37,0 
1861 | 145,55,5 
1862 | 1474765 
1863 | 14 39,5 
1864 | 14 31,4 
1865. | 14 25,2 
Der kan imidlertid endnu være Opfordring til at udvikle den 
magnetiske Deklination påa sædvanlig Maade simpelthen efter 
Potenserne af Tiden. Et saadant Udtryk, som rigtignok ikke 
strengt er grundet paa den fuldstændige Observationsrække med 
tilbørligt Hensyn paa den de enkelte Data tilkommende Vægt, 
men i hvilket Coefficienterne alligevel maae komme de sande 
Værdier betydeligt nær, er følgende: 
Dekl. — 18? 137,13 + 2",3015 (€ — 1800) 
—8,0202 . 10-2(t— 1800)? III. 
— 2,9026 . 10—(0— 1800) 
