97 
om muligt ad Sammenligningens Vei ogsaa her at udsondre 
de ældre og de yngre Tidsrum. Jeg maatte saameget mere føle 
mig opfordret til en slig Undersøgelse, som det vistnok vil være 
indlysende, at der, hvis det maatte lykkes at finde den søgte, 
gradevise Udvikling af Culturen, vilde være vundet et ikke ringe 
Fremskridt for den fædrelandske Oldkyndighed baade i Norden 
og i det øvrige Europa. Det er vel sandt, at man kun med 
den største Varsomhed tør overføre de archæologiske Forhold 
i eet Land til et andet, idet Landenes Beliggenhed, Natur, Han- 
delsforbindelser og forskjellige andre Omstændigheder paa hvert 
Sted for sig maae tages i den nøieste Betragtning. Men det 
er paa den anden Side ligesaa vist, at jo mere Kundskaben til 
de europæiske Oldtidsminder er bleven udvidet, desto mere er 
man kommen til Klarhed om, at der, tiltrods for de mange Sær- 
egenheder og navnlig den Tidsforskjel i Culturen, som de for- 
skjellige Egne frembyde, dog gjennem Udviklingen i det Hele 
taget gaaer en større Eensartethed og selv Samtidighed, end man 
ved Undersøgelsernes Begyndelse kunde tænke sig mulig. Un- 
der alle Omstændigheder vilde det jo være nyttigt for den euro- 
pæiske Oldforskning, at der kunde blive kastet et klarere Lys over 
Oldtidsminderne i de nordiske Lande, der ikke ålene ved deres 
Beliggenhed, men ogsaa ved deres længe bevarede gammeleuro- 
pæiske Cultur i flere Retninger danne en høist mærkelig Mod- 
sætning til Sydeuropas, af den græske og romerske Cultur tid- 
lig paavirkede Lande. 
I nogle Universitetsforelæsninger, jeg i Efteraaret 1857 holdt 
i det kongelige Museum for nordiske Oldsager, troede jeg alle- 
rede af, kunne antyde de første Omrids til en Deling af Steen- 
og Broncealderen.  Fortsatte Jagttagelser og Sammenligninger 
have siden den Tid styrket mine tidligere Formodninger og i 
hvert Fald fremkaldt den faste Overbeviisning, at der baade i 
Steen og Broncealderen foreligge Kjendsgjerninger, som hidtil 
ikke have været tilstrækkelig paaagtede, og som dog ere af en 
saadan Vigtighed og Betydning, at de tilvisse fortjene en nøiag- 
