ER 
skik, da Ligene bleve begravede ubrændte, at Steenkisterne og 
kamrene endnu skulde have en anseelig Størrelse, en Mands 
fulde Længde. ' 
Men denne Skik kan heller neppe have holdt sig længe. 
Efterhaanden som Liigbrændingen blev mere udbredt og grund- 
fæstet, blev ogsaa Øtørrelsen af Steenkisterne mere og mere ind- 
skrænket. Steenkisten behøvede nu ikke at være større, end at 
den kunde rumme de brændte Been, enten løst henlagte eller 
samlede i en Askekrukke, og derhos i det Højeste den Afdødes 
Vaaben og Smykker. Meget ofte findes flere saadanne Steen- 
kister i een og samme Høi, og endnu oftere træfles en slig 
Steenkiste som den egentlige Hovedgrav paa Bunden af Høiens 
Midte; rundt om i Udkanterne ligge de mindre Grave, bestaaende 
af Askekrukker, fyldte med brændte Been og Aske og omsatte 
med smaae Haandstene. I enkelte af disse Askekrukker findes 
af og til Bronce- og Jernsager samlede, hvorimod Gravene læn- 
gere nede i Højene ikke sjeldent fremvise Sager baade af Bronce 
og Steen. 
Dette gjelder ikke alene om de Høje, som i deres Indre 
have smaae Steenkister, men ogsåa om dem, som i Midten £un 
have Steendynger, hvorunder Askekrukkerne eller de brændte 
Been ere henlagte. I en anden Gravhøi ved Dabel i Meklen- 
borg, end den før berørte, laae der Sager af Flint og Bronce 
ved brændte Liig under en Steendynge, og noget Lignende iagt- 
toges i en Gravhøi ved Hadeby i Nærheden af Slesvig. Paa det 
sidste Sted syntes man at kunne spore en /w/le Kiste af Træ, 
og det er overhovedet et Spørgsmaal, som vil fortjene nærmere 
Undersøgelse, om der ikke idetmindste i nogle af de mangfol- 
dige Gravhøje, som under Dynger af Smaastene gjemme brændte 
Menneskebeen, oprindelig har været smaae Trækister, hvori de 
brændte Menneskebeen fra først af vare samlede. 
I ikke faa Broncealders Høje .sees paa Bunden tydelige 
Spor af at Liget eller Ligene ere brændte paa samme Bted, hvor 
Høien senere er bleven opført. Men der er da stundom den 
