191 
alder eller Urstenalderen en »væsenlig Bestyrkelse« i enkelte 
geologiske og antiqvariske Forhold udenfor Fædrelandet, og 
navnlig i Sydeuropa, Vestfrankrig og Lapmarken, men ved at 
bruge disse Styrkemidler for Stenalderens Tvedeling maa det 
være undgaaet min Collega, at disse fremmede Forhold rigtig- 
nok langtfra ere undersøgte og fremstillede påa en saa tilfreds- 
stillende Maade, at der i det Hele tør drages nogen sikker 
Slutning fra dem; indviklede, som de ere, egne de sig endnu ikke 
til at afgive Sammenligningspunkter med Forholdene i andre 
Lande og endnu mindre til at bestyrke eller bekræfte en vis Op- 
fattelse af disse. Nogen større Forvirring end den, der har hersket 
i Undersøgelsen af Knokkel-Hulerne kan man neppe tænke sig; 
hverken Dyreknoklerne fra de forskjellige Jordperioder, forbi- 
gangne og nuværende, eller Kunstprodukterne fra de forskjelligste 
Tidsaldre har man ved Udgravningen skjelnet tilbørligt imellem. Om 
en Samtidighed imellem de i samme Hule fundne Skabninger kan 
der aldeles intet sluttes fra disse Sammenblandinger, førend nye 
kritiske Udgravninger finde Sted, hvortil der maaskee endnu ikke 
ere gode Udsigter. — Ligesaalidt vil man med de hidtilværende 
Undersøgelser af de »diluviale« Lag med Flintsager og Knokler 
af Mammouth og Øhinoceros, samt de deraf dragne Følgeslut- 
ninger, kunne føle sig nogenlunde tilfredsstillet. Hvad endelig 
angaaer Fingerpeget hen paa Lapmarken og andre Egne, hvor 
Stenkamrene ikke skulle forekomme, men dog Stensager oftere 
træffes, hvilket ligesom skulde antyde, at der kunde godt gives 
en Stenalder uden Stenkamre, da vil jeg indskrænke mig til den 
vanlige Bemærkning, at jo ikke alle Stenredskaber behøve at 
høre Stenalderen til, og at Lapmarkens og Høiskandinaviens 
omvankende Beboere have, som bekjendt, benyttet Sten istedet- 
for Metal til mange Redskaber meget langt op imod Nutiden”). 
”) Nogle Stenredskaber fra Lapmarken, der upaatvivlelig hidrøre fra en saadan 
senere Tid, har jeg for faa Aar siden havt den Fornøielse i den for Vi- 
denskaben og hans Venner altfor tidlig tabte engelske Naturforsker Jo/n 
Wolley's Navn at overgive til vort ethnographiske Museum til Sammen- 
ligning netop med de i en fjernere Oldtid hos os brugte. 
