11 
den maaskee nok fortjener at kaldes stor i Forhold til Fuglen. 
Ganske af samme Beskaffenhed er Piririguå'ens Rede”). Om 
selve Rugningen og Ungernes Opfostring siger Azara i Grunden 
kun meget lidt. Som vi have seet”) angiver han i Skildringen 
af Anno'ens og Piririguå'ens mærkelige Sammenhold i al Almin- 
delighed, at "alle Hunnerne enes om at ruge og opfostre Un- 
gerne i den fælles Rede; men nærmere Oplysninger mangle 
ganske, og, skjøndt han selv har truffet begge "de nævnte Fug- 
les Reder, er der Intet i hans Beretning, der tyder paa, at han 
personligen i længere Tid skulde have iagttaget dem og deres 
Beboere. Ja! den Maade, hvorpaa han udtrykkelig udhæver selv 
at have seet Reder med Æg af begge Arter gjør det maaskee 
endog rimeligere at antage, at de Ord, der gaae forud ikke i 
samme Grad grunde sig paa egen Erfaring. Kun om Piriri- 
guå'en meddeler han, dog kun påa anden Haand, en noget mere 
detailleret lagttagelse, men selv denne kan, hvor interessant den 
endog er, neppe siges at give en i alle Henseender fyldestgjø- 
rende Oplysning”). 
Viæeillot, hvis Meddelelser vi nu gaae over' til, har, som be- 
kjendt, selv været paa St. Domingo; hvis man imidlertid af denne 
mi) JP: PÆN 
1) Da der ikke vil blive Leilighed til i det Følgende atter at komme tilbage 
til denne Fugl, skal jeg her i Forbigaaende bemærke, at Azara ikke er 
den Eneste, der tillægger den en selskabelig Redebygning, men at en 
lignende dog rigtignok låselig Angivelse findes i Spiz's ;og Mariius' 
Reise in Brasilien I, 325: ,,0oder Banden von immer beweglichen, ge- 
haubten Anus (Cuculus guira), dicht auf Zweigen zusammensitzend, unter 
lårmenden Gekråchse ihr gemeinschaftliches Nest voll grånmarmorirter 
Eier vertheidigen.” At den tillige undertiden deler Rede med den almin- 
delige Ann har derimod kun Azara iagttaget. 
Azara, Voyages &. c. IV. 24: ,,Un homme, træs-digne de foi, m'a assuré 
qu'ayant pris une nichée de piririguas, il laissa vivre les petits en toute 
liberté dans sa maison, ou ils se plaisaient tellement, qu'ils se prome- 
naient et volaient dans le jardin, parcouraient la maison et entraient, 
partout sans la moindre crainte, comme les animaux domestiques les 
plus familiers. Quand ils eurent un an d'åge, ils construisirent tous en- 
semble un nid dans une grande caisse, ils y firent leur ponte et y 
élevérent une nouvelle famille.” 
