og Virksomhed besidde vi Efterretninger ikke blot hos christelige, 
men hos jødiske og hedenske Skribenter, hvis Vidnesbyrd een- 
stemmigt gaaer ud paa, at det christelige Religionssamfunds Stif- 
ter har levet under Keiser Tiberius og er af den romerske Stat- 
holder i Jødeland, Pontius Pilatus, bleven dømt til Døden og 
korsfæstet”). Allerede fra Midten af det første Aarhundrede af, 
nogle og tyve Aar efter Christi Borttagelse fra Jorden, have vi 
i de paulinske Breve sikkre historiske Vidnesbyrd om, at der 
rundtomkring i Palæstina, Syrien, Lilleasien, Grækenland, Italien 
var udbredt talrige Samfund, der bekjendte sig til Troen paa 
Jesus Christus som Guds Søn og Menneskenes Frelser d. e. 
bekjendte sig til Overbeviisningen om, at i Jesus Christus havde 
Gud aabenbaret sig som i intet andet Menneske og forskaffet 
Menneskene Adgang til de højeste Goder, "hvori de ikke ved 
nogen Anden kunne blive deelagtige.”) Om de overordentlige, 
og mangfoldige Virkninger af denne Troes Udbredelse i Verden 
indeholder Menneskeslægtens almindelige Historie uforkastelige 
Vidnesbyrd. Hvorledes en saadan Tro med saadanne Virknin- 
ger kunde være opstaaet, er uforklarligt, dersom ikke Jesu Christi 
Person og Historie har været af overordentlig Betydning.  Der- 
som man for et Øieblik vilde antage, at Alt, hvad den ældste 
Christenhed har meddeelt om Jesu Liv, Lære og Skjæbne, ikke 
havde noget historisk, men kun et ideelt Indhold — hvilke Kjends- 
gjerninger maatte da være gaaede iforveien, for at vække og 
fremkalde en saa ideal Stemning, et saadant Aandens Opsving 
som kunde muliggjøre Digtninge (Myther) af et saadant Indhold? ”) 
”) Autor nominis (Christianorum) Christus Tiberio imperitante per Procura- 
torem Pontium Pilatum supplicio adfectus erat. 
Tacit. Annal. XV, 44. 
") Oiz fonv åv 1.) ovdevi n cwTnQiu ovTe yag Ovoua åctv érsgov vno 
tov ovgevov, To dsdouévov åv åvdgwnmors, åév må dr comdmver nus. 
Act. App. Iv12: " 
”) En sindrig Udførelse af, »hvad den christelige Kirkes Stiftelse ved en 
korsfæstet Jøde forudsætter«, har Ullmann leveret i sin bekjendte Afhand- 
