46 
dette Udtryk kan bruges om noget andet Subjekt) er for de 
Christnes Tro, ligesaa væsenlig er den Forestilling, der er ikke 
mindre klart udtalt i det nye Testamentes Skrifter end med Be- 
stemthed fastholdt i Kirken: at Jesus Christus var et virkeligt 
Menneske, Som saadan maa han i Lighed med ethvert menne- 
skeligt Individ have været Endelighedens Skranker underkastet. 
Derved maae da udelukkes hine phantatiske- og monstrøse Fore- 
stillinger om en Alvidenhed og Almagt hos den historiske Chri- 
stus, som vilde ophæve hans sande Menneskelighed, og for hvilke 
den kirkelige og formeenlige orthodoxe Christologie ikke altid 
har holdt sig fri. Dog maae vi agte paa, at det først er ved 
Erfaring, at vi lære de Kræfter al kjende, som ere nedlagte i 
Menneskenaturen. Følgelig kunne vi ikke forud vide, hvorvidt 
Grændserne for menneskelig Viden og Kunnen vare udstrakte 
videre for Jesus end for noget andet Individå Efter den Virk- 
ning, som Jesus har udøvet paa Menneskeslægtens Historie, 
maae vi vente, at dette har været Tilfældet. Bekræftelse derpaa 
finde vi ogsaa i det Nye Testamentes, navnlig Evangeliernes, og 
den christelige Traditions Beretninger om Jesus Gjerninger. AL 
vi ikke saaledes maae indskrænke Forestillingen om Naturens og 
Menneskenes Kræfter til den sædvanlige og hverdagslige Erfa- 
ring, at vi derved tillukke os for Anerkjendelse af det Nye og 
Overordentlige, som Historie og Erfaring frembyder til Udvidelse 
af vor Kundskab og Synskreds, er en Fordring, som har forøget 
Betydning, hvor der handles om en guddommelig Aabenbaring 
og om en Person, 'som er Organ for samme. Hvorvidt en Aa- 
benbaring er mulig og nødvendig, det har Philosophien endnu 
ikke formaaet at bringe til nogen almeengyldig Afgjørelse; det 
historiske Beviis for dens Værkelighed vil man afskjære sig selv, 
hvis man forud afviser det Uforklarlige som Uskeet. Deraf, at 
Noget er underfuldt kan man ikke slutte, at det ikke er skeet; 
Alt kommer her an paa Vidnesbyrdets Troværdighed. Hvor denne 
mangler enten i Almindelighed eller i enkelte Dele, viser der 
sig Formodning om det Underfuldes totale eller partielle Uvirke- 
