65 
lige, er det da mindre underfuldt og mere tænkeligt, at de Virk- 
ninger, hvorom Verdenshistorien afgiver uafviselige Vidnesbyrd, 
Menneskehedens Gjenfødelse til en ny religiøs-sædelig Tilværelse 
med den deri begrundede Omdannelse af Videnskab, Kunst, de 
sociale og politiske Forhold, skulde være udgaaede fra Jesus, 
naar denne ikke havde været og virket anderledes, end hvad 
den Straussiske Kritik lod tilbage? Hvorledes forene de Vidnes- 
byrd om Jesu Persons eiendommelige . Højhed og Betydningen 
af.hans Sendelse, som indeholdes i de selv af Strauss for utvivl- 
somt ægte ansete paulinske Breve, med en Kritik, hvorved ikke 
blot det Miraculøse, men selv det menneskeligt Store og Op- 
højiede, som Evangelierne fortælle om Jesus Christus, betvivles 
og benægtes? Hvad kunde bevæge Jesu Omgivelser til at an- 
tage en Mand for Messias, der ikke gjorde noget Overordentligt, 
ikke var noget Overordentligt, en viis Mand, der dog deelte 
mange af sin Tids Fordomme, en ædel Mand, der dog ingen- 
lunde var undtagen fra den almindelige Syndigheds Lov, en Mand, 
hvis Skjæbne og Virksomhed stod i den meest paafaldende Mod- 
sælning til de herskende Forestillinger om en politisk Konge og 
Befrier, for ikke at tale om den Besynderlighed, at den alminde- 
lige Tradition i den christelige Kirke kunde med Eenstemmighed 
berette saamange enkelte Træk, om hvis Opfyldelse ved Messias 
der ingen Eenstemmighed herskede hos Jøderne —? Man be- 
tænke den Modsigelse, hvori Strauss's mythiske Anskuelse ind- 
vikler sig f. Ex. ved Forklaringen af Jesu Opstandelse. Paa den 
ene Side blev Christi Personlighed efter den Straussiske Kritik 
reduceret til et Maal, »som den meest corrosive Skepsis altid 
maa lade staae«, paa den ånden Side blev Jesu Opstandelse for= 
klaret ved en Hypothese, der forudsætter en uhyre, overmægtig 
findflydelse af hiin Personlighed. Opstandelsen skal nemlig være 
det ideale Product af den første Menigheds mythedannende 
Phantasie!”) 
") Hvilket Kogepunkt af fromtdigtende Phantasie maatte dog udfordres hos de 
første Christne, til at antage en Mand, om hvem de vidste, at han var 
