DEN 
havde meddeelt sig til Menneskeheden, at ingen anden lod sig 
sammenligne med ham, og at derfor ogsaa ved Dommen over 
de underfulde Tildragelser, som ledsagede hans Optræden, kunde 
den Maalestok ikke altid række til, som pleier at anlægges ved 
Bedømmelsen af, hvad der fortælles om andre Menneskehedens 
Heroer. At der kunde ligge en real historisk Grund for Beret- 
ninger, hvis Indhold gaaer ud over den Erfaring, hvorved Menne- 
skenes Kundskab til en vis Tid begrændses, at der »kan gives 
Ting mellem Himmel og Jord, hvorom vor Philosophie ikke 
drømmer«, denne Erkjendelse, som ved den vulgaire Rationalisme 
var bleven ganske tilbagetrængt, vaagnede atter op, maaskee 
netop ved en Fremstilling af den evangeliske Historie, hvis For- 
fatter ved flere af de evangeliske Beretninger ingenlunde viste 
sig utilbøielig til at indrømme en naturlig Tingenes Sammen- 
hæng, hvor en saadan ikke kom i Strid med Antagelsen af Evan- 
gelisternes Paalidelighed og Troværdighed i det Store og Væ- 
senlige”). Det kunde imidlertid ikke nægtes, at Neanders Ud- 
førelse af det Enkelte var i flere Henseender meget ufuldkom- 
men, åt mange Vanskeligheder vare kun utilfredsstillende blevne 
løste, andre forbigaaede med Taushed. 
Neander havde ved sin Forbigaaelse af nøiere Oplysning om 
Evangelieskrifternes Oprindelse og indbyrdes Forhold unægteligen 
forsømt et meget vigtigt Punkt til at give sin Fremstilling af 
den evangeliske Historie Holdning og Conseqvents ligeoverfor en 
Kritik som Strauss's.. Denne havde væsenligen støttet sin my- 
thiske Anskuelse til den saakaldte Traditionshypothese eller til 
den Theorie — der forresten maa adskilles fra den simple An- 
”) Den strænge Dom, at Neander, ved Forklaring af Miraklerne i den evan- 
geliske Historie vakler holdningsløs frem og tilbage mellem den rationa- 
listiske, mythiske og supranaturalistiske Opfattelse (s. K. Schwarz, Zur 
Geschichte der neuesten Theologie S. 136), turde dog lide en Modification 
ved Betragtningen af, at enhver af hine Opfattelser har sin relative Beretti- 
gelse ved Evangeliefortolkningen, forsaavidt de evangeliske Beretninger 
ikke alle have samme Charakteer. 
