79 
tiske Evangelister have været sig dette Forhold bevidste, hvad 
der dog ligesaalidt lader sig bevise af hine Steder, som der af 
Veeraabet over Chorazin og Bethsaida, Matth. XI, 21. Luc. X, 13, 
lader sig godtgjøre, at disse Evangelister have kjendt Mere om 
Jesu gjentagne underfulde Virksomhed i de nævnte Byer, end 
hvad de berette. — Ebrard har med Rette lagt Vægt paa, at 
man bør agte paa de enkelte Evangeliers Eiendommelighed og 
derved lære at indsee, hvorledes deres Forfattere have havt en 
forskjellig Plan for deres Fremstilling. Men dette Synspunkt 
indskrænkes nærmest til Spørgsmaalet, om hvorvidt enhver af 
dem har ville fortællet Begivenhederne i deres strænge Tidsfølge 
eller ikke. En stor Deel Vanskeligheder,, som den forskjellige 
Ordning af Begivenhederne i Evangelierne frembyder, fjerner 
Ebrard ved Paastanden om, at Evangelisterne ingenlunde overalt 
have villet skrive akoluthistisk; men ikke destomindre skal der 
dog af Evangelisternes reent uvilkaarlige, adspredte Angivelser 
lade sig kunne construere en Akoluthie, som netop, jo mindre 
den er tilsigtet, skal bevise deres Beretningers historiske Paali- 
delighed. En saadan Akoluthie har nu ogsaa Ebrard bragt istand 
ved med megen Vilkaarlighed at antage snart umiddelbare, snart 
middelbare, snart ubestemte og ganske løse Forbindelser. Saa- 
ledes betegnes Matth. VIIE, 5. 14. 23. 28. IX 
delbare Forbindelser. Med tørs skal den umiddelbare Forbin- 
delse være tilkjendegivet Matth. XII, 38. XIII, 36; derimod en 
ubestemt Forbindelse Matth. XIX, 13. XX, 20; -en ganske løs 
Forbindelse IX. 14. etc.”). Med stor Fripostighed udæsker Ebrard 
de kritiske Tvivlere til at eftervise blot et eneste Punkt, hvor 
, 1 blot som mid- 
hans Harmonistik ikke skarpt har holdt sig til de i Texten givne 
Data, — og dog viser allerede den Maade, hvorpaa han vil forene 
de synoptiske Angivelser om Begyndelsen til Jesu Lærevirksomhed 
”) En udførligere Efterviisning og Kritik af Ebrards Akoluthistik vil man 
finde hos Hilgenfeld, Die Evangelien nach ihrer Entstehung und ge- 
schichtl. Bedeutung, Leipzig 1854 S. 12—18. 
