el 
Hensigt og Plan, som enhver af Evangelisterne har fulgt i Frem- 
stillingen af Jesu Liv, var allerede tidligere fremhævet af den 
katholske Theolog Hug (Einl. in die Schriften des N. T. 2. S. 
1 ff.), der havde belyst Evangelisternes indbyrdes Forhold ved 
Exempler fra andre historiske Skribenter, som havde kjendt og 
benyttet hinandens Fremstillinger af de samme Begivenheder og 
indbyrdes vare i mange Beretninger afvegne fra hinanden, fordi 
de ikke havde opfattet, hvad der havde tildraget sig, paa samme 
Maade, havde kunnet benytte særegne Oplysninger, endelig fordi 
de havde anlagt og udført deres Fremstilling efter en eiendom- 
melig Methode. Men baade Hug, Ebrard 0. A. havde kun gjor 
en indskrænket og nærmest formel Anvendelse deraf. Derimod 
blev dette Moment grebet og anvendt i en ganske anden Ud- 
strækning af Ferd. Chr. Baur, der, efter at have gjort den apo- 
stoliske og nærmest efterapostoliske Tid til Gjenstand for en Række 
Undersøgelser, hvorom der i de foregaaende Afsnit i nærværende 
Afhandling er bleven meddeelt Oplysning, nu ogsaa rettede sin 
Kritik paa Evangelieskrifterne, støttede denne paa Resultaterne 
af de ovennævnte Forskninger og atter i hiin søgte en Stadfæ- 
stelse for disse. Ved det store Omfang af sine literaire Arbei- 
der, ved sin rige Lærdom i Forbindelse med en overordentlig 
dialektisk Færdighed udøvede Baur en stor Indflydelse paa en Deel 
yngre talentfulde Mænd, af hvilke flere (Strauss, Schwegler, Zel- 
ler 0. A.) allerede tidligere end deres Lærer gjorde hans Ansku- 
elser gjældende i Skrifter, som tildroge sig den almindelige Op- 
mærksomhed, og han er bleven Hovedet for den saakaldte »7%- 
bingske Skole«, der er kommen til at indtage en saa stor Be- 
tydning i den hele nyere Theologies Udviklingsgang.  Istedetfor 
den Subjektivisme, hvilken Baur bebreider sine Forgjængere i 
Behandlingen af Evangeliekritiken, vilde han stille denne paa et 
historisk Underlag af objektive Instanser og i Modsætning til 
»den dogmatiske, den abstract-kritiske, den negativ kritiske eller 
dialektiske« Opfattelse af de fire Evangeliers Forhold, kaldte han 
sm egen den »Arstoriske«, medens den i den derom opstaaede 
