83 
som staaer i nærmere eller fjernere Forhold dertil. Men man 
maa her spørge: Er denne Slutning ikke for rask? er Underets 
metaphysiske. Begreb ikke for abstract en Kategorie, til derefter 
at bedømme det hele Indhold af den evangeliske Historie, saale- 
des som den foreligger i fire fra hinanden forskjellige Evange- 
lier? behøves ikke her ganske andre Undersøgelser end blot 
med Hensyn til de udvortes Vidnesbyrd om Tiden, hvornaar 
Evangelierne skulle være forfattede?«”) — Paa den anden Side, 
»for at vide, om ikke her er gjort for udstrakt Anvendelse af 
det Mythiske paa den evangeliske Historie, maa man fremfor 
Alt spørge, om det som mythisk angivne Indhold for Evangeli- 
sterne selv var saa bevidstløs og uforsætligen opstaaet, som der 
forudsættes ved den mythiske Anskuelse. Alt Mythisk er uhisto- 
risk, men ikke alt Uhistorisk er mythisk, Meget, hvad der synes 
at være mythisk, har faaet sin mythisklignende Skikkelse kun 
ved den fortællende Skribents frie Produktivitet. — — Da nu 
overhovedet for os alt Historisk først gaaer igjennem Mediet af 
den fortællende Skribent, saa er ogsaa ved denne eller hiin For- 
tælling det første Spørgsmaal ikke, hvilken objektiv Realitet det 
Fortalte har i og for sig, men meget mere, hvorledes det for- 
holder sig til den fortællende Skribents Bevidsthed, ved hvis 
Mediation det er for os blevet et Objekt for historisk Viden, 
— om vedkommende Skribent ogsaa selv kun havde den Hen- 
sigt, i denne og hiin Deel af sit Værk at give sig som historisk 
Referent? Viser det sig nu ved nærmere Betragtning, at han 
selv ikke har fortalt strængt historisk, at han havde en særegen 
Interesse i at opfatte Gjenstanden for sin Fortælling fra dette 
bestemte Synspunkt af, hvilken stor Indskrænkning lider da alle- 
rede derved hiint Spørgsmaal om Grændselinien mellem det Hi- 
storiske og Uhistoriske? Men for nu i ethvert enkelt Tilfælde 
af denne Art at kunne dømme med saameget større Sandsynlig- 
SVAR St. SI245: 
