se] 
pg 
hed, måa man overhovedet vide, hvad en Skribent vilde og havde 
til Hensigt, af hvilken Interesse hans historiske Fremstilling er 
fremgaaet, hvilken Tendens han derved forfølger, hvilken Cha- 
rakteer den derved har erholdt. Og paa hvilken anden Maade 
lader dette sig besvare end ved en saameget som mulig nøiag- 
lig Udforskning af de historiske Forhold, under hvis Indflydelse 
Skribenten har skrevet? Enhver Skribent tilhører den Tid, hvori 
han skriver, og i jo .høiere Grad Gjenstanden for hans Fremstil- 
ling bevæger Tiden og griber saaledes ind i dens aandelige Liv, 
at derved forskjellige Modsætninger af Meninger, Interesser og 
Partier blive fremkaldte, med desto større Vished maa man an- 
tage, at Enhver, der foretager en historisk Fremstilling af denne 
Art, bærer Tidens Farvé paa sig, og at Motiverne til hans Frem- 
slilling ligge i Tidens Forhold. Hvorfor skulde nu det, som 
Ingen i Almindelighed kan bestride, ikke ogsaa finde sin Anven- 
delse påa vore kanoniske Evangelier?«”) 
Det gjælder altsaa ikke om strax at spørge efter, hvilken 
objektiv Realitet den evangeliske Historie har i og for sig, men 
man spørge først, hvorledes den har stillet sig for hver enkelt 
Evangelists Bevidsthed, og om nu ogsaa enhver af de fire Evan-, 
gelister virkelig kun er en simpel Referent af den evangeliske 
Historie, om ikke her og der fremskinner Noget, som låder os 
see dybere i hans Sjæl og de den bevægende Interesser og 
Motiver. Ved nu at agte paa enhver af Evangeliernes særegne 
Charakteer, ved at opfatte det fra det Punkt af, hvor Skriftet 
tydeligere lader sig kjende i sin Eiendommelighed, og ved der- 
paa at sammenholde det med de historiske Forhold, med de 
forskjellige Modsætninger af Meninger, Interesser og Partier, som 
ere os bekjendte i det Tidsrum, inden hvis Grændser de fire ka- 
noniske Evangeliers Affattelse maa falde — det vil altsaae sige: 
fra Christi Død indtil mod Slutningen af det det Aarh. efter 
