religiøs dogmatiske Moment. Af dette Forhold følger da, at i 
alle Tilfælde, hvor der handles om reent historiske Spørgsmaal, 
og hvor den historiske Forskjel mellem Fremstillingen af den 
evangeliske Historie hos Johannes og hos Synoptikerne ikke lader 
sig udjævne, maa Synoptikerens Beretning have større Fordring 
paa Tiltro.. Nærmere efterviser nu Baur det fjerde Evangeliums 
Stilling til den apostoliske og nærmest efterapostoliske Tid, hvis 
charakteristiske Mærke, Striden om Moselovens Gyldighed for de 
Christne, her er aldeles forsvunden, medens Evangeliet indtager 
en saadan Relation til de betydeligste Tidsbevægelser i det det 
Aarh., til Gnosis, Logoslæren, Montanismen, Paaskestridighederne, 
at det kun kan betragtes som et Product fra denne Tid. 
»Have vi nu« — saaledes sluttede Baur — »om ogsaa kun 
ved eet Evangelium Beviset for, at Evangeliet ikke er en sim- 
pel historisk Relation, men ogsaa kan være et Tendentsskrift, 
da er dette overhovedet Synspunktet, hvorfra Kritiken har at be- 
tragté Evangelterne, og da danner sig herved af sig selv den Kanon, 
at i samme Forhold, som der i en historisk Fremstilling af 
denne Art udtaler sig en bestemt Tendens, saameget mindre 
kan hiin være det, for hvilket den almindeligen antages, en 
authentisk historisk Beretning.) 
Nærmest søgte nu Baur at aftervise, lrvorledes ogsaa Lucas- 
Evangeliet havde været et saadant Tendensskrift i Interesse for 
den paulinske Opfattelse af Evangeliet, og satte dette i Forbin- 
delse med sin Anskuelse om den Modsætning af den paulinske 
og den petrinske Retning til hvilken Kirkens og den christelige 
Theologies hele Udvikling i Løbet af de første christelige Aarhun- 
dreder skal have knytttet sig.”") Dog var det ikke fra selve Lucas- 
evangeliet, saaledes som det foreligger, at hiin skarpe Eiendom- 
melighed som Paulinismens Evangelium lod sig godtgjøre. Unæg- 
teligen viser der sig i dette Adskilligt, som modstrider hiin ude- 
”) Krit. Unters. S. 76. 
") S. Nyt Theol. Tidssk. 7de B. S. 32 fr. 
