93 
af nogen anden Apostel.”) — Matthæus omtaler kun en eneste 
Gang Samaritanernes Navn, og det ved den Leilighed, hvor Je- 
sus forbyder Apostlene ved deres første Udsendelse at prædike 
Evangeliet for Andre end for »de fortabte Faar af Israels Huus« 
(Matth. X, 5. 6). Paa det tilsvarende Sted forbigaaer Lucas dette 
Forbud, medens han paa tre andre Steder taler om Samarita- 
nerne, to Gange, hvor disse efter Herrens Dom hæves over Jø- 
derne (Luc. X, 33 . XVII, 16) tredie Gang (Luc. IX, 52 ff.) i Be- 
retningen om Jesu Dadel over Apostlenes jødiske Intolerance. 
Det er hos Matthæus (XV, 24) at vi læse Jesu Ord til den ca- 
nanæiske Qvinde, »at han kun var sendt til de fortabte Faar af 
Israels Huus.« Disse Ord ere forbigaaede hos Marcus, og Lucas 
har slet ikke den hele Fortælling, medens Beretningen om Tol- 
deren (Hedningen?) Zacchæus, hvem Jesus erklærer for ogsaa at 
være en Abrahams Søn (Luc. XIX, 10), er eiendommelig for 
denne Evangelist. 
Matthæus” jøde-christelige og Lucas” paulinske Characteer 
viser sig fremdeles i den Stilling som Jesus efter deres Beret- 
ninger intager til Moseloven. Den første høitidelige Tale i det 
første Evangelium indeholder Erklæringen om, at Jesus ikke er 
kommen for at ophæve, men fuldkomme Loven, hvoraf ikke ét 
Bogstav skal forgaae (Matth. V, 17). Jesu første Tale i det tre- 
die Evangelium (IV, 11 ff.) ender med at vise, hvorledes Pro- 
pheternes Velgjerninger vare blevne Hedninger, ikke Israeliter til 
Deel. Parablerne om den fortabte Søn, (Luc. XV, 11 ff.), om 
") Om endogsaa de tolv Apostle skulde have hørt med til de 70 Di- 
sciple, saa at de kun udgjorde den fornemste Klasse af disse (s. 
Agardh, Samlede Skrifter 1856, det H. S, 86.  Galskjøt, Ev. Ugeskr. 
1860, Nr. 1—3), bliver Resultatet i ovennævnte Henseende det samme. 
Betydeligere er den Indvending, at der i Lucas' Evangelium aldeles ikke 
findes nogen Antydning af, at Jesu Valg af 70 Disciple har havt Hensyn 
til Hedningefolkene, men at han, ligesom han ved Apostlernes Tal har 
taget Hensyn til Israels tolv Stammer, saaledes ved Tallet 70 har taget 
Hensyn til de 70 Ældste for det israelitiske Folk (s. Commentt. til Luc. 
31 49): 
