94 
Tolderen og Synderen (Luc. XVIII, 9. ff.), hvilke ere bestemte 
til at anskueliggjøre Ideen om Frelsen ved guddommelig Naade, 
i Modsætning til Frelsen ved Gjerningers Fortjeneste, findes 
alene i det tredie Evangelium. I Parablen om Kongen, der holdt 
sin Søns Bryllup, fælles for Matth. (XXII) og Luc. (XIV), hvis 
Bestemmelse er at oplyse Principet om Hedningenes Kaldelse, 
findes hos Matthæus (XXII, 11. 12) tilføjet det Træk om Bryl- 
lupsgjæsten, der ikke havde iført sig Bryllupsklædning, hvorved 
symboliseres Fordringen om en speciel Betingelse for Hednin- 
gene”); men hos Lucas er dette Træk forbigaaet. Den fuldkomne 
Utilstrækkelighed af al menneskelig Fortjeneste er ingensteds 
udtrykt saa stærkt som i Jesu Ord hos Luc. XVII, 10 (»Naar I 
have gjort alle Ting, som Eder ere befalede, da siger: vi ere 
unyttige Tjenere, thi vi gjorde det, som vi vare skyldige at gjøre). 
— Hos Matthæus, og alene hos ham, er det Ord opbevaret, at 
Petrus er Klippen, hvorpaa Kirken skal opbygges (Matth. XVI, 18). 
Lucas taler ikke om den. Anklage, som blev ført mod Jesus for 
Synedriet, og ifølge hvilken han skulde have falt om at ville 
nedrive Templet. Vi vide, at denne Anklage ikke var uden Ån- 
ledning, men grundede sig paa en urigtig Fortolkning af Jesu 
Ord. Matthæus (XXVI, 61 slg. Marc. XIV, 58) omtaler den lige- 
frem som Wsvdouaetveia. Med Hensyn til de eschatologiske 
Forbaabninger behøver man kun at sammenligne Matth. XVI, 28 
med Luc. IX, 27, Matth. 24de Cap. med Lucas' Z1ide Cap. 
(mærk Udeladelsen af sxv96æc, (Matth. XXIV, 29, hos Lucas) for at 
blive en Tendens vaer hos den sidste Evangelist til at opfatte 
de Forudsigelser i en aandeligere og mere udviklet Forstand, 
hvilke den første synes at have taget efter Bogstaven. 
Vi forbigaae en Mængde andre Træk, hvoraf man med mere 
eller mindre Grund har villet slutte til en førskjellig Tendents 
hos disse tvende Evangelister. De anførte synes tilstrækkelige 
”) Ikke Omskjærelsen, men de Gjerninger, som Troen fordrer. 
