98 
paaberaabes Udeladelsen af Bjergprædikenen.  »Forfatteren. til 
Marcus-Evangeliet foretrak at forbigaae den hele Bjergtale, for 
ikke at bringe Steder i Erindring, hvor den mosaiske Lovs fort- 
satte Gyldighed var saa stærkt udtalt som Matth. V, 17, til en 
Tid, da netop dette Spørgsmaal var Gjenstand for saamange Con- 
troverser.« — (Baur, a. St. S. 565). — Unægteligt er det paa- 
faldende, at en saa vigtig Tale som Jesu Bjergprædiken er 
forbigaaet i et Evangelieskrift, som ellers slutter sig til den 
almindelige apostoliske Tradition i Lighed med det første og 
tredie kanoniske Evangelium; og Ewalds Paastand (Die drei 
ersten Evaiengeln. S. 208), at Bjergprædikenen  oprindeligen 
har havt sin Plads efter Marc. lil, 19, men senere er ble- 
ven skudt ud, er kun et Indfald (som dog har fundet Billigelse 
f. Ex. hos den anonyme Forfatter til »Die Evangelienfrage, Zurich 
18584, og Andre). Men istedetfor en saa usandsynlig Hypo- 
these som den af Baur ovenforanførte, er det dog langt natur- 
ligere at udlede Forbigaaelsen saavel af Bjergprædikenen som af 
andre længere Taler i Marcus-Evangeliet fra dets Forfatters For- 
kjærlighed for at samle og meddele Tildragelser og Begivenheder 
med de kortere Udsagn og Belæringer, som af Frelseren knyttedes 
dertil, ligesom der hos andre evangeliske Skribenter, f. Ex. Mat- 
thæus og Johannes, fandtes en større Interesse netop for Med- 
delelsen af Jesu større og sammenhængende Taler. At Marcus 
af Antipathie mod Jødechristendommen skulde have undladt at 
cilere det G. T., modbevises af de mange Steder, hvor Jesus i 
dette Evangelium henviser til det G. T., VII, 6. IX, 12. 13. XI, 
17. XIV, 21. 27. 49. I IX, 1—13, (Forklarelsen paa Bjerget), 
i Jesu eschatologiske Tale XIII findes megen Jødechristendom. 
I intet Evangelium lægges større Vægt paa Djævleuddrivelser I, 
264 275.32. 340 39> IE MMS VS 127 eter (SE ravn 
39 (zxal mv xnQvocwv &lc Tåg Cvvaywyde avTæv, sig 0/yv Tyv 
Talidæiav, zæi ta dauona &xfpa1.lmv) med Luc. IV, 44 (zæi mv 
xnQVccæv &v T&ic Cvvaymyais tijs Tal4daiac). Paa den anden 
Side mangler det ikke paa universalistiske Grundsætninger II, 
