med den sachsiske Anonymus.  »Istedetfor troe Historieskrivere 
blive dog Evangelisterne Partiskribenter, som have fremstillet 
Jesu Liv efter bestemte Hensigter og Ideer og med Bevidsthed 
omdannet det givne Stof, hvis sande Skikkelse det bliver endnu 
vanskeligere at opdage, gjennem jo længere Tid og jo flere Mel- 
lemled det er blevet overleveret«. — Man formindske saameget 
man kan og vil Evangelisternes moralske Skyld ved at lade en- 
hver af dem forfatte sit Værk i Overbeviisningen om, at ved hans 
Fremstilling kom Christendommen til at staae i sit sande og 
rette saliggjørende Lys, — tilsidst kommer dog en uhyre mo- 
ralsk Skyld til at hvile paa selve Apostlene, fra hvis Uenighed 
og indbyrdes Forhold en saadan Eensidighed i Fremstillingen af 
Jesu Historie og dennes vilkaarlige Behandling dog har sit egent- 
lige Udspring. Dersom virkelig den Kløft, der adskilte Paulus 
fra de ældre Apostle i Henseende til Opfattelsen af Jesu Lære 
og Virksomhed har været saa stor, som Baur og hans nærmeste 
Disciple have fremstillet den; dersom de tre »Kirkens Hoved- 
piller« have staaet i Opposition til »Hedningenes Apostel« med 
Hensyn til det Punkt, hvorpaa Christendommens absolute Selv- 
stændighed og Betydning beroede; dersom de ved Bestemmel- 
sen af de Christnes Forhold til Moseloven kun have givet efter for 
den øieblikkelige Indflydelse, som Pauli Overlegenhed udøvede 
(Gal. I. Ap. G. XV), men strax efter ere vendte tilbage til deres 
gamle Anskuelse om Nødvendigheden af Moselovens fortsatte 
Gyldighed (Gal. II, 11 ff.) og have stillet sig paa hans Modstan- 
deres Side (2 Kor. Il, 1): da bliver den Opførsel, som Paulus 
paa den ene, de andre Apostle påa den anden Side — ikke blot 
efter Apostelhistoriens mistænkeliggjorte Fremstilling, men efter 
Paulus' og Johannes" for authentisk erklærede Skrifter — have 
wie die fir ihn schon durch eine so bedeutende und inhaltsreiche Zwi- 
schenzeit vermittelte evangelische Geschichte seinem in den Gegensåtzen 
der Gegenwart stehenden Bewusstsein gerade in dieser Form sich dar- 
stellen konnte.« (Baur, Kritische Unters. S. 531). 
