108 
Selvbevidsthed, saa er det den ene af de to hans Person con- 
stituerende Factorer; men hvad der nærmest er Zans Bevidsthed, 
skal ogsaa blive Menneskehedens Bevidsthed. Det er kun Ind- 
holdet, som ogsaa maa have en tilsvarende Form, for ad den 
historiske Udviklings Vei at kunne gaae ind i Menneskehedens 
Bevidsthed. Denne Form er det jødiske Messiasbegreb. Alene 
i dette havde Christendommen sit historiske Tilknytningspunkt 
— det Grundlag, paa hvilket alene et til Kirke sig udvidende 
religiøst Samfund kunde opstaae. Hvo havde vel troet paa Jesus, 
naar ikke en Kreds af troende Tilhængere havde samlet sig om 
ham som Messias? Men med dette Begreb indtraadte ogsaa 
det ideelt aandelige Indhold i den nationale Tilværelses endelige 
Former, ved Ideens Universalitet hængte sig ogsaa Jødedommens 
Particularisme. Man kan derfor ikke gjøre sig nogen klar og 
anskuelig Forestilling om Jesu Person, saaledes som den viser 
sig i den evangeliske Historie, naar man ikke adskiller disse to 
Sider af hans Personlighed og betragter dem saa at sige fra 
Synspunktet af en Antinomie, af en sig udviklende Proces, hvori 
begge Factorer af hans Selvbevidsthed ere saaledes indflettede i 
hinanden, at, eftersom de betragtes, snart den ene, snart den 
anden er den overveiende og overgribende. = Derfor gives der 
for den dybere Opfattelse af den evangeliske Historie intet Vig- 
tigere end det Spørgsmaal, hvorledes vi skulle tænke os hans mes- 
sianske Bevidstheds Genesis, hvorledes de to Elementer, paa den 
ene Side det Universelle, almindeligt Menneskelige, guddomme- 
ligt Ophøiede, som giver hans Person absolut Betydning, og paa 
den anden Side, det Indskrænkende og Begrændsende ved den na- 
tionale Messiasidee, som han maatte gaae ind paa, sluttede sig 
sammen til Eenhed i hans Selvbevidsthed og i denne Eenhed 
bleve det bevægende Princip for hans offenlige Liv. Vidste vi 
derfor kun nøiere, i hvilken Forstand han betegnede sig som 
viog &vdgæørov, hvilken Betydning de Momenter have, hvilke den 
evangeliske Historie selv betragter som epochegjørende Vende- 
punkter i hans messianske Fremtræden, navnlig Peters Bekjen- 
