ex 
frem, naar den maa kjæmpe med Jødechristendommen om Grund- 
volden for sin Existents og sin principielle Berettigelse. Saa- 
snart dette Maal er naaet, tilstaaer den jo, som vi see af Pauli 
Breve, Gjerningerne deres Berettigelse ved Siden af Troen (S. 40).« 
Af disse Yttringer fremgaaer, hvorledes Baur, under Debat- 
tens Fortsættelse og under Indflydelse af andre Theologers Be- 
mærkninger, selv har modificeret Forestillingen om Kløften mel- 
lem Paulus og de ældre Apostle. Mellem hans Fremltilling deraf 
1847 og tidligere tilbage, (allerede 1831 udkom Baurs Afhandling: 
» Ueber die Christuspartei in Korinth, hvor Modsætningen mellem 
det jødechristelige og det hedenskehristlige Parti først blev ret 
fremhævet) og den i 1859 i det ovenanførte Skrift givne Frem- 
stilling vil man finde en betydelig Forskjel. Meget af hvad der 
påa ovennævnte Sted er bemærket, fortjener Anerkjendelse; men 
i sidste Instans, i det Punkt, hvorom man først for Alt maatte 
ønske Klarhed og Lys, der staaer Sagen endnu i samme Uklar- 
hed som tidligere. Vi have gjengivet Baurs egne Yfttringer, 
fordi de lyde saaledes, at man vanskeligen vil kunne undgaae 
Beskyldningen for forsætlig eller uforsætlig Misforstaaelse ved 
deres Udlægning. Naar Baur sætter »Christendommens egenlige 
Væsen i Alt, hvad der hører til Jesu Læres ægte sædelige Indhold, 
som det kjendes af Bjergprædikenen, Parablerne etc.« (s. S. 107), 
da gjenfinder man jo her den gamle Rationalismes Schibboleth: 
»Christendommen er væsentligen Sædelære«. Hos en med den 
nyere Philosophie og Theologie saa fortrolig Skribent som Baur 
kan dette dog vel ikke være ganske at forstaae i Semlers, Eber- 
hards og andre ældre Rationalisters Mening. Ogsaa tages der 
i de anførte Ylttringer af Baurs sidste Skrift et Hensyn til Jesu 
»Person«, til Christendommens »Kjendsgjerninger« som kunde 
føre Tanken udover det ældre ” rationalistiske Standpunkt. Men 
naar nu »de to Factorer« belyses, som skulle have constitueret 
Jesu Person, da skeer dette paa en Maade, hvorved vi ikke 
komme ud over Jesus som den, hvis højere, guddommelige Selv- 
bevidsthed holdtes meer eller mindre undertrykt ved en indskræn- 
