154 
første Bebyggelse af en Koloni fra det ariske Indien, og begge 
forudskikke som Indledning Magadhas og Kirkens Historie fra 
Buddha og indtil den Tid, da Buddhismen bragtes til Ceylon. 
Af Mahånåmas Forklaring, der er yderst sjælden, er kun enkelte 
Uddrag bekjendte; derimod er Værket selv udgivet 1837 paa 
Ceylon efter et derværende Haandskrift af G. Turnour, der har 
gjort sig højlig fortjent ved sine Bestræbelser for at oplyse den 
sydlige Buddhismes Historie; paa det kgl. Bibliothek haves" et 
andet af Rask hjembragt Haandskrift, der er bedre end det af 
Turnour benyttede og uafhængigt deraf; et tredie Haandskrift 
ligger til Grund for den skjødesløst udførte Bearbejdelse af Vær- 
ket, som Sir A. Johnston lod forfatte paa Singalesisk, medens 
han var Overdommer paa Ceylon, og som senere er oversat paa 
engelsk af E. Upham”). Omtrent 50 Aar ældre end Mahånåma 
er Buddhaghosa, en af de berømteste Præster i den sydlige 
Kirke saavel paa Ceylon som i Bagindien. Han kom fra det 
indre af Indien og opholdt sig i Mahåvihåra, hvor han oversatte 
påa det hellige Påli den singalesiske Forklaring, som Øens første 
Apostel Mahendra havde forfattet til de paa Påli affattede hel- 
lige Bøger”), og i denne Forklaring findes af og til ogsaa en- 
kelte Angivelser saavel af Ceylons som af Magadhas Historie. 
De ældste Kilder stamme saaledes alle fra samme Sted, Anurå- 
dhapura, og om de end undertiden kunne afvige noget i Enkelt- 
heder, saa følge de dog i det hele et og samme chronologiske 
System, der altsaa dengang maa have været det der almindelig 
antagne, og som aabenbart alt da gik ud fra den Forudsætning, 
at Buddha havde fundet sin endelige Opløsning i eller ved 543 
f. Chr.” eller at der da var forløbet en saa lang Tid, at Buddhas 
Død maatte være indtruffet i eller ikke langt fra det anførte Aar. 
Derimod synes det ikke, at den singalesiske Tidsregning til den 
Tid endnu havde fundet en praktisk Anvendelse, i det mindste 
”, Sacred and historical books of Ceylon, 3 vols. London. 1833. 
”)y Mahåvansa 37, 227. 
