174 
Stand. Han omtales ikke af klassiske Skribenter; derimod næv- 
ner han selv sine vestlige Samtidige. Han har nemlig efterladt 
sig Indskrifter, dels paa oprejste Søjler, hvoraf man har fundet 
nogle paa forskjellige Steder i Midtindien, dels indhuggede paa 
Klipper eller Klippeblokke, hvilke ved deres Forekomst angive 
Udstrækningen af hans Rige; da vi kjende tre Kliippeindskrifter, 
hvoraf den ene findes ved Landsbyen Dhauli i Orissa ved den 
bengalske Bugt, den anden ved Girnar (Girinagara) paa Halvøen 
Gujerat og den tredie i det nordligste af Indien, paa den vest- 
lige Indusbred i Nærheden af det nuv. Peshaver ved Kapur di 
giri. I sine Indskrifter nævner han sig stedse med sit buddhi- 
stiske Hædersnavn Priyadarcin, der ogsaa tillægges ham i sin- 
galesiske Kilder.”) Indskrifterne indeholde hans Bekjendtgjørel- 
ser om Foranstaltninger, han har truffet til Gavn for Menneskene, 
saavelsom Opfordringer og Opmuntringer til from og dydig Van- 
del. De tre Klippeindskrifter fremvise i det hele den samme 
Række af Bekjendtgjørelser i samme Orden, og saa enslydende, 
som de forskjellige skjøndt nærbeslægtede Sprogarters indbyrdes 
Afvigelse har tilladt. I den anden af disse Bekjendtgjørelser 
omtaler Priyadarcin, at der paa hans Foranstaltning er indrettet - 
to Arter af Helbredelsesanstalter, den ene for Mennesker og den 
anden for Dyr, at Urter ere plantede, hvor de ej fandtes før, 
og at ligeledes langs med Vejene Brønde ere gravede og Træer 
plantede til Nydelse for Mennesker og Dyr; dette er skeet overalt 
i hans Rige, som ogsaa hos Naboerne (pratyanta); der nævnes 
da først de sydlige: Chodå, Pidå, Satiyaputa og Ketalaputå lige 
indtil Tambapanni (Ceylon), derefter de vestlige: Antiochus, Græ- 
ker-Kongen og de Konger, der ere i Nærheden af Antiochus”). 
”) Men som det synes i en noget forvansket Form; Piyadassana (priyadar- 
cana) i Dipavansa (Turn. Analysis S. 12). 
”) sarvatra vijitamhi devånam piyasa piyadasino ranno, evam api pråacan- 
tesu, yathå: Chodå, Pidå, Satiyaputo, Ketalaputå å Tambapanni, Antiyako 
Yona råjå, ye cåpi tasa Antiyakasa samipam råjåno. Jfr. Lassen Ind. 
Alterth. II. S. 240, Not. 1—3. 
