176 
den berømte Pyrrhus, Konge i Epirus. Om 'end Epirus kunde 
synes at ligge noget langt borte fra den indiske Konge til at 
bemærkes af ham, saa maa det dog ikke oversees, at Forbin- 
delsen imellem de i de fremmede Lande nu vidt spredte Hel- 
lener ikke var ubetydelig; selv i Indien havde Alexander efter- 
ladt sig helleniske Kolonier, der næppe endnu vare forsvundne 
paa Acokas Tid, da han sendte en Græker med et indisk - bud- 
dhistisk Navn, en Yavana Dharmaraxita som Missionær til Vest- 
landene.”) Det kan derfor ikke være forunderligt, om Rygtet 
havde naaet til Acoka om den fremragende Rolle, som Epirus 
kort forinden havde spillet baade under Pyrrhus (f 272), der 
ogsaa var besvogret med Ptolemæerne, og endnu under hans 
Søn Alexander, der i Begyndelsen af sin Regjering havde erobret 
selve Macedonien. Herfra blev han fordrevet 266 sad vel som 
fra en Del af Epirus, hvilken han dog senere gjenvandt, hvor- 
efter han levede saa stille, at hans Dødsaar er ubekjendt; det 
synes åt være faldet ved 258, maaskee endog før.”) I hvad 
Forbindelse de have staaet til Acoka, kan hverken sees af Ind- 
skriften ved Girnar, der er mangelfuld, eller af den ved Kapur 
di giri, da den arianske Skrift, der er anvendt her, hører til de 
allersletteste Skriftarter, som det altid er vanskeligt at læse, selv 
naar den er tydelig og omhyggelig indhugget; og Vanskelig- 
heden stiger, jo mindre dette er Tilfældet, og kommer hertil 
endnu mangelfulde Afskrifter, er det som oftest en Umulighed 
at bringe noget ud deraf, som ikke i det mindste tildels er kjendt 
i Forvejen. Af de enkelte læselige Ord synes det imidlertid at 
fremgaae, at det er angaaende den buddhistiske Lære, at Acoka 
har benvendt sig til dem, eller troet i dem at have ligesindede 
Venner; saaledes at Forbindelsen blev knyttet, eller at Omtalen af 
den har Hensyn til Tiden, efter at han havde bekjendt sig til 
denne Tro. Aaret 258 maa herefter have ligget indenfor Acokas 
”) Mahåvansa 12, 35. 
") Droysen Gesch. der Hellenen II. S. 295. 
