201 
nødvendigviis medfører, at Feilenes numeriske Sum bliver et 
Minimum. Langt senere har Laplace atter i en særskilt Af- 
handling, der er trykt som Supplement til »Théorie analytique 
des probabilités», gjenoptaget den tidligere Undersøgelse og 
efterviist, hvorledes man kan bestemme Nøiagtigheden for det 
fundne Element. Uagtet han klart har betegnet  Methodens 
charakteristiske Eiendommelighed ved at tillægge den Benæv- 
nelsen »Méthode de situation», saa fastholder han dog endnu 
stedse den, som det synes uvæsentlige, Egenskab, der i det af 
ham betragtede specielle Tilfælde medfører en Opfyldelse af 
Betingelsen for Feilsummens Minimum. I denne Omstændighed 
tør man maaskee søge Grunden til, at han ikke har givet Me- 
thoden den Udvidelse, som den med Lethed vil kunne modtage, 
naar man, med Tilsidesættelse af den nævnte Betingelse, kun 
bevarer den charakteristiske Bestemmelse af den Ubekjendte ved 
en Deling af den ordnede lagttagelsesrække. Det er en saadan 
Udvidelse af Laplaces »Méthode de situation», som nærværende 
Meddelelse tilsigter at give. 
RTE 
Lad H belegne den Ubekjendte, af hvilken der foreligger 
et Antal af n lige nøiagtige Iagttagelser, som vi ville forudsætte 
ordnede efter deres Størrelse i en fortløbende Række fra de 
mindste til de største. Med % skal endvidere være betegnet en 
Værdi, der deler Rækken saaledes i tvende Dele, at den første 
omfatter de m mindste lagttagelser, der alle ere mindre end %, 
medens den anden Deel indeholder Resten, eller de n—m lagt- 
tagelser, der ere større end 4%. Naar nu f er Feilen, der svarer 
til 4, saa vil selve H være bestemt ved Ligningen: 
RE Up FEY IEEE BE RR ER (1) 
og kan saaledes betragtes som bekjendt, naar f er bekjendt. 
Men til Bestemmelsen af f maa det tjene, at der ifølge de nys 
gjorte Forudsætninger af mn indtrufne Feil ere m, som ere mindre, 
og n—m, som ere større end f.  Udtrykkes Feilloven for de 
