220 
tillige de søgte Grændseværdier. Naar den almindelige Feillov 
er gjældende har man saaledes: 
re ERE: 
p(F) Er BONE NS, r 
É ore df 0 Es ne 70 
F(f) = eee EAN Se sæ 
Va fø = BEG E NE 20 - 
altsaa, idet f,——o og saavel p(f,) som F(f,) = 0: 
hk 92 æ 2 
ES PÆN se 
HE Er, ; 
FAG NESS 7 RR (SENERE. EM hype 4 Ho) rear 
"(+ 1)7" Va 
Men ved Hjælp af den bekjendte Reductionsformel: 
vw Eaj 
herrer == É ler: ede 
. 0 
o 
bliver her: 
2 1 8% fr 
NE Er Norner 
2 å 
. 
0 ”o 
% & > == 
| bien BASE E Eg t? e-"dt — ERE 
eo Wo 
følgelig : 
1 
[aa] BE [3444] - NET Tr ; [55] — [5,641] FE BEL ir 
som indsat i (18) giver: 
Joke Era De re RER (21) 
Vn Vn 
Afseet fra en mindre Afvigelse i Udtrykket for B,, som vi ikke 
her nærmere skulle søge at forklare, ere disse Værdier ganske 
overeensstemmende med de tidligere, der i 2 5 angaves at svare 
til de absolut skarpeste Bestemmelser. Den Maade, paa hvilken 
Nærmelsen til Grændserne finder Sted, fortjener imidlertid sær- 
ligt at fremhæves, fordi den har en afgjørende Betydning med 
Hensyn til Methodens practiske Brugbarhed. Dersom man nemlig 
ved smaa Værdier af s erholdt Resultater, hvis Skarphed fjernede 
