evangeliske Begivenheder paa samme Maade. Han antager, at 
der allerede meget tidlig har existeret forskjellige Evangelie- 
skrifter, hvis Spor man ved Opmærksomhed endnu kan forfølge 
i de foreliggende kanoniske Evangelier, som efterhaanden ere 
opstaaede af hine omtrent i følgende Række. 
Det første og ældste Evangelium (I) kjendes paa, at det 
skildrer »de høieste Spidser af Christi Historie med bevingede 
Ord«. Dertil hørte Fortællingerne om Jesu Daab, Marc. I, 9-11, 
om de fyrretyve Dage i Ørken, I, 12 f., om Forklarelsen paa 
Bjerget, Marc. IX, 1-13. Disse danne en fast Stok, hvorom en 
Mængde andre Fortællinger samle sig. Fremdeles hørte til dette 
Evangelium en Mængde af de Udsagn og korte historiske Op- 
lysninger, som findes hos Lukas IX, 51-56, 57-62. X, 38-42. 
XI, 1-4. XII, 13-15. XIII, 1-5, 31-33. XVII, 5, 6, 20-22. »Disse 
Stykker have alle en stærkt fremtrædende Eiendommelighed, og 
ethvert af dem er trods sin store Korthed en af de kostbaresse 
Perler fra, den evangeliske Erindringsskat. Man kunde kalde 
dem den ældste Samling af Jesu Udsagn .... At vi her maae 
have meget tidligen nedskrevne Erindringer for os, lod sig alle- 
rede nærmere bevise alene af Ordene Luk. XII, 1-5«(?).  Ende- 
lig skal der ogsaa findes Spor af dette Evangelium i den sidste 
Hoveddeel af alle Evangelierne.  Grundsproget for dette Værk 
var uden Tvivl Græsk (?), men under stærk Indflydelse af det 
Hebraiske (f. Ex. &ory910s tå mg00mmov avtol Tod mogevsrd au). 
Dette Evangelium, som Apostlen Paulus skal have brugt, skyl- 
des rimeligviis Phwlzppus, der først af Alle betegnes med Nav- 
net Evangelist (Ap. G. XXI, 8). Men foruden saa korte, afrevne 
og kun leilighedsviis talte Ord, »hvilke nærmest egnede sig 
for den første Samling«, havde Jesus Christus jo ogsaa holdt 
21—43, (men Texten har sex; Ewald yttrer den forresteu sindrige For- 
modning, at efter V. 41 skulde egentlig indskydes: ,,der er sagt af de 
Gamle: Du skal ikke stjæle”) til de syv Parabler Matth. XIII, til det 
syvfoldige Veeraab Matth. XXIII (men hos Matthæus læses otte, hvorved 
dog maa bemærkes, at Ægtheden af V. 14 omtvivles) &c. 
1+ 
