10 
bevæget sig med stor Frihed i Gjengivelsen af Jesu Ord og 
Fremstillingen af de evangeliske Begivenheder. Den haårmoni- 
stiske Bestræbelse for at forene Johannes” Fremstilling med den 
synoptiske fører ogsaa hos Ewald til mange meer eller mindre 
vilkaarlige og usandsynlige Combinationer. 
Med Hensyn til Jesu undergjørende Virksomhed nærmer 
Ewald sig Weisses Theorie og betragter de af Jesus foretagne 
underfulde Helbredelser ikke ligefrem som overnaturlige, men 
hvilende i en højere naturlig Begavelse. Men netop Beretnin- 
gerne om den Slags Under, til hvis Fremstilling Johannes-Evan- 
geliet fornemmeligen indskrænker sig, Forvandlingen af Vand til 
Viin, de mange Tusendes Bespiisning, Lazarus' Opvækkelse etc., 
hvilke ogsaa Ewald erklærer for de høieste Yttringer af Jesu 
Aandsmagt, behandles af ham paa en saadan Maade, at det 
bliver aldeles umuligt at danne sig nogen klar Fremstilling om 
hans Opfattelse deraf. De indledes og udlægges med en Strøm 
af høilravende Ord og Vendinger, hvorved det udvortes Factum 
først vendes ind ad, symboliseres og allegoriseres i de forskjel- 
ligste Retninger, saa at man maa formode, at de kun skulle 
betragtes under et reent ideelt Synspunkt, men tilsidst fasthol- 
des de dog som Beskrivelser af egentlige Mirakler, som Kjends- 
gjerninger, der have tildraget sig, saaledes som Evangelisterne 
fortælle dem. Om Underet i Kana raisonnerer Ewald saaledes: 
Denne Viin, som siden hiin Tid ogsaa endnu stedse kan, flyde 
for os, vilde vi kun daarligen selv gjøre til Vand, naar vi her i 
grov Forstand vilde spørge, hvorledes der i et Øjeblik kunde af 
blot Vand blive Viin: skal da ikke Vandet i Ordels bedste For- 
stand overalt ogsaa nu blive til Viin, hvor Hans Aand er virk- 
som i fuld Kraft? Naar Apostelen ikke udførligen og forsæt- 
ligen har berørt dette, da er det, fordi han her mere vilde 
fremhæve den rette Begyndelse, hvorledes intet godt, . velsignet, 
hjælperigt Værk beroer paa Gjerningsmandens eensidig menne- 
skelige Villen og Stræben, men at man kun maa holde sig stille 
og være taalmodig, indtil uventet Aanden selv kommer til rette 
