16 7 
ligget til Grund for, at der ved visse enkelte Leiligheder i 
endnu stærkere Grad end sædvanligt paatrængte sig Apostlene 
Overbeviisningen om, at i Jesus havde det Højeste aabenbaret 
sig paa Jorden. Men denne Uklarhed og Utydelighed ved Evan- 
gelisternes Beretninger, som Ewald udleder fra det Overordent- 
lige og Usædvanlige, som har tildraget sig, i Forening med 
Apostlenes og overhovedet den menneskelige Evnes Mangel paa 
at kunne give en fuldkommen sammenhængende og tilfredsstil- 
lende historisk Fremstilling af, hvad der er saa forskjelligt fra 
det Sædvanlige og Naturlige, udleder Baur fra en ganske anden 
Kilde, nemlig fra Beretningernes Oprindelse til en Tid, som 
laae fjernt fra Jesu Liv og Virksomhed, og hvor Evangelisterne 
nu fremstillede samme efter deres egne subjektive Forestilliuger 
om en Messiæ Væsen og Virken. 
»Fremstillinger« — saaledes slutter den Sidstnævnte sin 
Kritik over Ewalds Værk og Forsvaret for sin egen Anskuelse 
om de kanoniske Evangelier — »Fremstillinger kunne ikke være 
troe, simple Relationer af Øie- og Ørevidner, som i såa mange 
Tilfælde altid atter fortælle som skeet, hvad der ikke virkelig 
er skeet saaledes; og naar man ikke kan ansee dem for såa- 
danne, bortfalder ogsaa dermed deres apostoliske Autoritet, og 
der træder mellem Forfatterne og de af dem fortalte Begiven- 
heder et saa stort Tidsrum, at vi nødes til at forklare os disse 
Skrifters Oprindelse paa en anden Maade, end man sædvanligen 
antager«. Imod denne Paastand stiller sig dog den Indvending, 
at selve Øie- og Ørevidner kunne meddele Beretninger, som 
ikke ere adægvate Fremstillinger af, hvad der har tildraget sig, 
endogsaa forudsat den redeligste Villie til at gjengive det Op- 
levede med Troskab. Navnlig maa dette altid blive Tilfældet, 
hvor det, der har tildraget sig, var et Mirakel oa: ikke et Pro- 
dukt af naturlige Causaliteter, men grundet i en umiddelbar 
guddommelig Virksomhed. Med Rette bemærker Bøchard Rothe"), 
1) Zur Dogmatik, i Theol. Studien u. Kr, 1858 istes H. S. 33. 
