Sj 17 
at det er et besynderligt Anstød, som forresten selv aabenba- 
ringstroende Fortolkere have taget af enkelte bibelske Mirakler 
(f. Ex. Vandets Forvandling til Viin ved Brylluppet i Kana, Be- 
spiisningsunderet etc.), at man ikke paa nogen Maade kan danne 
sig en anskuelig Forestilling om, hvorledes Underet er fore- 
gaaet. Thi dette ligger jo i Underets Natur, naar det tages i 
sin fulde Strænghed. »Antaget« — siger Martensen”) — vat Jesu 
Opstandelse virkelig har fundet Sted, vilde det da ikke være at 
vente, at det mageløse og store Indtryk, som hiin Begivenhed 
maa have gjort paa de første Vidner, maa have sat disse ud af 
Stand til en mzkroskopisk Betragtning af alle Biomstændigheder 
og derved have frembragt Uovereensstemmelse i Opfattelsen af 
disse, medens derimod Grundindtrykket af den Opstandnes Aa- 
benbarelse maatte være sig selv ligt for Alle; med andre Ord, 
maae vi ikke under Forudsætning af, at Opstandelsen er skeet, 
vente just at finde Beretningerne derom, saaledes som vi finde 
dem?« 
Vi tør derfor ikke ligefrem slutte, »at Beretninger, hvis 
Beskaffenhed viser, at hvad de skildre, ikke har tildraget sig 
saaledes, ikke kunne betragtes som Relationer fra Øie- og Øre- 
vidner«. Det var jo endog muligt, at disse vare sig bevidste, 
hvorledes deres Fremstilling ikke var fuldkommen adægqvat med 
dens Objekt, men kun var Forsøg paa at anskueliggjøre det 
uendelig Ophøiede og Guddommelige, som var blevet dem 
aabenbaret, og paa at gjøre Andre deelagtige i det samme Ind- 
tryk, som var fremkaldt hos dem ved Noget, hvortil de virkelig 
havde været Vidner, men som ikkun ufuldstændigt og ufuld- 
komment lod sig fremstille i Ord og Skrift. Vistnok kunde der 
da med Rette paastaaes, at disse Beretninger ikke ere »fuld- 
kommen troe og simple Relationer«. Men følger deraf, at f. Ex. 
de kanoniske Evangelier, hvis de skulde findes at høre under 
1y Chr. Dogmatik S. 380 Slg. Clausen, Fortolkning af de synoptiske Evan- 
gelier, 2den D. S. 803. 
2 
