18 
hiin Kategorie, derved ogsaa »maae opgive deres apostoliske 
Autoritet, og at der mellem Forfatterne og de af dem fortalte 
Begivenheder træder et saa stort Tidsrum, at vi nødes til at 
forklare disse Skrifters Oprindelse påa en anden Maade, end 
man sædvanligen antager«? — Dette kan i det Mindste Baur 
ikke ansee for nødvendigt. Ifølge hans Anskuelse om det fjerde 
kanoniske Evangelium har dettes Forfatter ingenlunde havt et 
historisk, men et dogmatisk eller apologetisk Maal for Øie ved 
sin Fremstilling og uden at lægge an paa en historisk Troskab 
i Meddelelsen af Jesu Taler og Fortællingen om de udvortes 
Begivenheder kun betjent sig af disse til Indklædning for sine 
Ideer. Alligevel erklærer Baur (Kritische Unters. S. 327), at i 
og for sig vilde denne Omstændighed ikke gjøre det til en 
Umulighed, at en Apostel og navnlig Apostlen Johannes, til 
hvem den kirkelige Tradition henfører dette Evangelium, håvde 
kunnet være dels Forfatter.”) Hvorvidt Baur har Ret i sin 
ovenanførte Betragtning af Johannesevangeliets Beskaffenhed, 
ville vi ved denne Leilighed ikke nøjere undersøge. Men, der- 
som vi for et Øieblik antage, at Forfatteren til hiint Evangelium 
virkelig ikke havde tilsigtet em historisk Fremstilling, da vilde 
det dog ingenlunde, hvad Baur paastaaer (a. St. S. 387), være 
ligegyldigt, om Evangelisten havde været Jesus fortrolige Disci- 
pel, som i længere Tid havde nydt hans personlige Omgang, 
eller en Skribent fra en betydeligen sildigere Tid, der ikke 
havde staaet i noget umiddelbart Forhold til Jesus og ikke en- 
1) ,,Das Evangelium håingt, wie gezeigt worden, seinem ganzen Inhalt 
nach, an einer bestimmten Idee, aus dieser Grundidee hat es sich ent- 
wickelt und auf diese eigenthimliche Weise gestaltet.  Warum håtte 
diese Idee nicht auch in einem Apostel entstehen kånnen, besonders 
wenn er, wie dies die kirchliche Sage von dem Apostel Johannes mel- 
det, noch eine liingere Periode der Entwickelung der christlichen Kirche 
erlebte? — Voraussusetzen wire dabei nur, was sich psychologisch 
wohl begreifen lisst, dass die Idee im Geiste des Apostels eine solche 
Macht gewann, dass sich ihr der ganze geschichtliche Inhalt der evan- 
gelischen Geschichte unterordnete und im Grunde zu einem blossen 
Reflex der Idee wurde.” Baur a. St. 
