30 
den jødiske Stat og det jødiske Tempel endnu bestod, eller da 
Jesu Apostle kun forkyndte Jøder hans Evangelium, især naar 
disse Beretninger meddeles i Forbindelse med andre, som inde- 
holde Oplysning om, at Jesus har forudsagt den jødiske Stats 
og Templets Undergang, at Evangeliet skulde forkyndes alle 
Mennesker etc. —? Til at erklære disse Beretninger for at 
hidrøre fra forskjellige Forfattere, maa der jo først bevises, at 
Jesus ikke til forskjellige Tider kan have udtalt sig saaledes, 
som Beretningerne lyde, og dernæst, at en Apostel, som skrev 
en Beretning om Jesu Ord og Gjerninger — Hilgenfeld!) anseer 
Matthæi Zoyra ikke blot som en Samling af Jesu Taler (eine 
Spruchsammlung) — kunde i den Grad miskjende sit Kald som 
Historiker, at han med Bevidsthed har opoffret den historiske 
Sandhed for sin egen theologiske Parti-Anskuelse og tillagt Jesus 
Christus Anskuelser og Yttringer, som staae i Strid med hvad 
Jesus virkelig har lært. Naar det Grundskrift, hvorefter Evan- 
geliernes historiske Stof skal bedømmes, har en saadan Beskaf= 
fenhed, hvor usikker er da den Maalestok, som her tilbydes os? 
— Hvorledes kan fremdeles Hilgenfelds Paastand om det tredie 
Evangelium som det, »der har ophævet al jødisk Udvorteshed« 
(S. 347) og repræsenterer »den rene Paulinisme« (S. 223) »for- 
enes med den Tilsluttelse til Jødechristendommen, som dets 
Forfatter saa klart har lagt for Dagen i Fortsættelsen af sit 
Evangelieskrift, Apostlenes Gjerninger? — Om Johannes-Evan- 
geliets ejendommelige Charakteer efter Hilgenfelds Anskuelse 
ville vi ikke her videre udtale os, da vi senere skulle nærmere 
tage Hensyn til -dette Skrifts Opfattelse i den nyeste Tid. 
Det stærkeste Beviis paa, til hvilke Vilkaarligheder det har 
ført, fra en forudfattet Theorie om Christendommens Udviklings- 
gang at ville vise Evangeliernes Forhold som fremgaaet af den 
Partitendents, som enhver af deres Forfattere skal have fulgt, 
afgiver maaskee Vo/kmar's »Dre Religion Jesu und thre erste 
1" S.'d, S6/85119. 
