32 
for Paulus' Liv og Christenhedens efter ham. Selv det, som 
uden al Tvivl individuelt og ganske prosaisk tilhører Jesu Liv 
før hans Opstandelse, er her overalt stillet under det høiere 
Synspunkt, for at deri den sande Christendom eller Jesu Virken 
som den ophøjede Menneskesøns kan komme til Anskuelse« 
(S. 268 f.). Af Enkeltheder udhæve vi exempelviis blot dette, 
at Volkmar lader Marcus, den oprindelige Evangelist, være den, 
som stempler en af Jesu egne Disciple, Judas Ischariotes, til 
Forræder mod sin Mester.”) Dette er kun skeet for at vinde 
en Plads blandt de Tolv for Paulus og saaledes at gjennembryde 
det Ban, hvormed Apokalyptikeren har belagt Hedningeapostlen 
(a. St. S. 262). 
Påa dette oprindelige Evangelium, der saaledes er et reent 
paulinsk Tendentsskrift, hvor Forfatteren med saa meget større 
Frihed behandlede den mundtlige Evangelietradition, som han 
tilstrækkeligen har antydet, at han ikke agtede at give nogen 
Biographie af Jesus i prosatsk Forstand, fulgte nu dog atter 
som RØeaction, tildeels under Essæismens Indflydelse (derfra de 
Fattiges Lovpriisning, Forkastelse af Eden etc.), flere judaistiske 
Bearbeidelser, hvoriblandt et Evangelium, Petr? Prædiken, dan- 
1) ,,Die geschichtliche Kritik muss sich auch in das nicht ganz oder selbst 
gar nicht Begreifliche finden, wenn es nur treu genug bezeugt ist. In 
den Judas Ischarioth aber, wer vermag sich darein zu finden? Friiher 
wollte man das Unnatiirliche so natirlich machen: Judas wollte durch 
herbeigefiihrte Lebensgefahr Jesum zwingen, nun offen mit seiner Macht 
hervorzutreten, die Juden aber mit der Geldannahme nur sicher machen. 
Dies ist villig abfållig geworden. Der Verrither Judas ist nicht blos 
eine satanische, sondern es ist eine bestialische Figur. Fir ein paar 
Groschen Den zu verrathen, in dem man Gottes Nåhe erkannte! — 
Und was war auch cigentlich nur zu verrathen? Um Jesus zu sehen, 
d. h. um zu wissen, wo er sich aufhielt, brauchten die Juden kaum einen 
Spiåher, geschweige denn einen Verrither. Wenn Paulus bei der Er- 
wiihnung des letzten Males Jesu von der Nacht spricht, da der Herr 
tibergeben ward (paredothe), so ward dies zwar meist so gefasst: da 
der Herr ,,verrathen ward”. Aber es heisst vielmehr iberall dieses 
paradothenai ,,,,gum Tode tibergeben, in den Tod gebracht werden”” 
allgemein” (a. St. S. 260 f.). 
