50 
uden Tvivl efter ganske tilforladelige Omrids eller med rigtig 
Vurdering af den givne Situation; men deres Indhold og Form 
— de længste af dem lade sig læse i faa Minuter, de have 
temmelig eensformig Tilsnit og Farve, ligesom Udførelsen af 
Enkeltheder deri ikke kan hidrøre fra selve de Talende (Ap. G. I, 
16 V, 36. 37) — nøde os til at betragte dem nærmest som et 
Yærk af Forfatteren til Ap. G.  Hovedindholdet af disse Taler 
er imidlertid: »Jesus af Nazareth, hvem Menneskenes Ondsksb 
bragte Døden paa Korset, men hvem Gud opreiste fra de Døde, 
er Christus (dt ovtøg &otiv 0 yqictåg Ap. G. IX. 22, sig. II, 36. V, 42. 
VIII, 4. 35. XI, 20. XIII, 32, XVII, 3. XVIII, 5. 28) Omvender 
Eder og troer påa ham. Da vilde Eders Synder tilgives Eder, 
og Vederqvægelsens Tider komme fra Herrens Aasyn!« (III, 
19—21). For Haabet om den Lyksalighed, der knyttedes til 
Forventningen om Messias' Aabenbarelse vare Alle modtagelige; 
men hvad der vakte Forargelse, var, at den forjættede Frelse 
skulde bringes ved en Korsfæstet. Det historiske Beviis for, at 
Jesus var Christus, føre Apostlene i hine Taler fra de Begiven- 
heder, hvortil de selv og saamange af deres Samtidige i Palæ- 
stina havde været Vidner. De Punkter, som i denne Henseende 
fremhæves, ere: Johannes den Døbers Optræden (X, 38. XIll, 
24 ff.) — Jesu underfulde Gjerninger, navnlig hans Helbredelser 
(IE, 22 &vder dr tov Fsov amodsderyuévov sig vue dvvausor 
xai téga, xat ocnuetorcs. X, 38. 39) — hans Retfærdighed og 
Hellighed (II, 27. HE, 14) — hans Død og paafølgende Opstan- 
delse. Paa sidstnævnte Begivenhed lægges den største Vægt; 
der henvises ideligen til den (II, 24 ff. II, 15 X, 40. XTIE, 31. 
XVII, 8, 31); den apostoliske Forkyndelse sammenfattes i Ud- 
trykket:  &rodidovær TO uagtugiov TNS &vacTXcEng Tor 
zvotlov Incod (IV, 33. slg. 1, 32). Den sættes i umiddelbar 
Forbindelse med »Jesu Opløftelse til Faderens Høire« og med 
de Beviser paa hans guddommelige Magt, som kundgjorde sig 
ved den hellige Aands Udgydelse til de Troende og ved de Mi- 
rakler, som Apostlene udøvede i Jesu Christi Navn (II, 35. TIT, 
