55 
Marcus” Evangelium, at dette skal være fremstaaet af hvad Mar- 
cus som Apostlen Peters Ledsager erindrede og optegnede efter 
Apostlens mundtlige Foredrag om Jesu Ord og Gjerninger (tå 
vm0 Xoiotov 7 Xydévte mn meuydévte). Jo mere der i dette 
Vidnesbyrd lægges Vægt paa, at Petrus i disse Foredrag ikke 
havde bestræbt sig for at meddele nogen ordnet, sammenhæn- 
gende Fremstilling af tør xveraxøv Xoyiwv, saa at Presbyteren 
i denne Omstændighed finder Grunden til, at der ogsaa i Mar- 
cus' Skrift savnedes en saadan Orden (Sygaws, ov uér Tor TX&81), 
destomindre kunne vi blive staaende ved Forestillingen om, at 
Petrus, der ifølge Traditionen har henvendt Ordet til Ikke-Palæ- 
stinensere, skulde have indskrænket sig til en Meddelelse af 
Jesu Historie i Lighed med den, der indeholdes i de petrinske 
Taler i Begyndelsen af Ap. G., men vi nødes til at tænke os 
den i Form af enkelte nærmere udførte Træk og Udsagn af Je- 
sus Christus, hvorved Petrus oplyste og understøttede sine For- 
maninger til Tilhørernes Tarv (mz90c Tac yosiaæc årroisito Tac 
drdacxaliuc). 
Dersom vi nu agte paa den historiske Fortælling i de synop- 
tiske Evangelier, da finde vi her en Fremstilling, som ganke 
har Charakteren af en saadan Samling af enkelte mærkelige 
Tildragelser, der pleie at være Indholdet af den mundtlige Over- 
leverings Fortælling, som ikke har gjort Fordring paa at med- 
dele nogen strængt sammenhængende Historie (— meget pas- 
'sende tillagde Justinus Martyr de evangeliske Beretninger Nav- 
net &rrouvnuovevuarta —). Selv den tredie Evangelist, der dog 
ønskede at give en fuldstændig og nøiagtig Fremstilling af den 
evangeliske Historie (Luk. 1, 1—3), var dog ikke istand til at 
gjennemføre dette sit Forehavende. Ogsaa hans Fortælling er 
fuld af Huller, Afbrydelser og tomme Mellemrum; ogsaa han veed 
kun at fremhæve Enkeltheder af Jesu offentlige Liv, hvad der 
er skeet paa denne eller hiin Dag, at stille de enkelte Begiven- 
heder i en Orden, hvori man erkjender det Baand, som havde 
