73 
Art som tilstæde i Universitetsmuseet; men om denne Synony- 
mies Rigtighed har jeg heller ikke nogen Tvivl. 
Arten i dens udvoxne (?) Tilstand lærte jeg at kjende i Muscet 
i Jardin des Plantes i Paris i et usædvanligt stort og prægtigt 
Exemplar, der efter Udgivelsen af det D'Orbignyske Værk synes 
indkommet til Museet og som det ved Professor Valenciennes's 
sædvanlige Forekommenhed tillodes mig at undersøge udenfor 
Glasset, hvorved jeg idetmindste subjectivt blev overbevist om 
denne Forms rette Slægtskabsforhold samt blev sat istand 
til at oplyse den i enkelte Retninger.  Exemplaret, som hen- 
stod ubestemt imellem Octopoderne og søm syntes at være 
Museets eneste, var mærket: »par Mr. Armange 1847» og 
maalte 457" fra Kappens Forrand til Finnernes bageste Rand. 
Hovedet med Tragten var stærkt rykket tilbage imod den forreste 
Del af Kappen, der ligesom vilde krænge sig ud over det. 
Uagtet Størrelsen af dette Individ saalangt overgik de tidli- 
gere beskrevnes, havde man ingen Grund til at betvivle dets Iden- 
titet med Cranchia seabra Leach, naar man sammenholdt det med 
Leach's Originalfigur og med Owens senere Figurer og Ana- 
lyser; men derimod vaktes der i Begyndelsen nogen Tvivl hos 
mig, om ikke den af mig tidligere beskrevne Leachta Bein- 
hardti kunde høre til samme Art, eller være yngre Indi- 
vider af den, et Indtryk, der imidlertid ved nærmere Drøftelse 
og Undersøgelse viste sig ugrundet og allerede ogsaa af den 
Grund maatte være det, da de tidligere beskrevne Individer af 
Cranchia scabra tildels vare mindre end Individerne af min L. 
Reinhardtir. 
De særegne Hudpigge, som udgjøre Artens iøinefaldende 
Særkjende, staae i regelmæssige Stillinger over hele Kroppens 
Overflade, Finnerne iberegnede, men mangle paa Årmene.  Pig- 
gene selv ere meget regelmæssige, indknebne til en Slags Stilk 
forneden nærmest Hudfladen og udbredende sig foroven til en 
stjerneformet Plade. I denne Hær eller Skov af Stjernepigge 
skjule sig de smaa Fortykkelser af Huden og tildels ogsaa de 
